Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 23.11. 2008 року у виконавчому комітеті Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, яким на сьогоднішній день між ними не розірвано. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Разом з чоловіком вони перебувають у фактичному шлюбі, однак відповідач на протязі останніх декількох років виїжджає на сезонні роботи за межі області, проживає з іншою жінкою, ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На даний час, вона ніде не працює, ніяких доходів не має, потребує матеріальної допомоги на утримання дітей, їй одній важко виховувати двох малолітніх дітей. Угоди стосовно сплати аліментів на утримання дітей між сторонами не укладено, що спонукало її звернутися в суд з даним позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1000 гривень, до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь на правову допомогу. Представник позивачки - [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, з підстав, наведених у позовній заяві, просить такі задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги визнали частково. Відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання сина, однак, розмір аліментів, який просить стягнути позивачка є завищеним. В ході розгляду справи, представником відповідача [PERSON], було подано письмове заперечення на позовну заяву, з якого слідує, що позивачкою не надано суду жодних доказів її важкого матеріального стану. Відповідач не відмовляється сплачувати аліменти, на утримання сина, однак не в тій сумі, яку просить позивачка. Він так само ніде офіційно не працює, постійного місця роботи не має, фактично перебивається тимчасовими заробітками. На підставі наведеного, відповідач визнає позов частково та згідний сплачувати аліменти у розмірі по 500 гривень. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши подані докази, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.11. 2008 року, реєстрація якого була проведена у виконавчому комітеті Верхньоводянської сільської ради за актовим записом № 38. У відповідності до ч.1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідач [PERSON], являється батьком малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.10. 2009 року. Наразі дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач, на порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка з дитиною проживає в будинку батьків, ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, сама виховує та утримує дитину. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради № 2377 від 28.10. 2014 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Абзацом 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено право суду при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], має мінливий дохід, оскільки на даний час ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, що стверджено довідками виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради №,№ 3416, 3417 від 18.11. 2014 року та актом обстеження матірально-побутових умов проживання відповідача, у зв'язку з чим, суд вважає за доцільним стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що вона є малолітньою, не має доходу і матеріальне становище відповідача, який являється працездатною особою, має мінливий дохід, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, зобов'язавши відповідача, сплачувати, в користь позивачки аліменти на утримання дитини, в твердій грошовій сумі, по 600 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 04 листопада 2014 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати за надання правової допомоги в сумі 600 гривень, та в спеціальний фонд Державного бюджету України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial