Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просить винести рішення, яким виселити [PERSON], [INFO], з належного їй приватного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй належить на праві приватної власності житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS], в якому також проживає і її син [PERSON], який постійно зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, у зв'язку з чим вона неодноразово викликала працівників міліції, які неодноразово притягували його до адміністративної відповідальності. Оскільки такі заходи впливу не дали жодних результатів, проживання з відповідачем стало зовсім нестерпним. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до ч. 4, 5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 224 ЦПК України за неявки відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчить поштове повідомлення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача,допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить на праві приватної власності домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.5). Вказане майно позивачка отримала у спадок від свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, яке посвідченого державним нотаріусом Недригайлівської районної державної нотаріальної контори 10.03.1998 року, та зареєстроване в реєстрі за №396. У будинку, належному позивачці [PERSON] зареєстрований та проживає також її син [PERSON], який постійно влаштовує сварки, зловживає спиртними напоями, що робить проживання позивачки в таких умовах нестерпним. Позивачка [PERSON] має похилий вік та слабке здоров'я, а тому її доглядає її донька [PERSON], що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Недригайлівського РДА( а.с. 26) Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснила, що за вказаною адресою зареєстровані та проживають [PERSON], її мати, та [PERSON] її рідний брат. Вона зареєстрована за іншою адресою, але оскільки її мати має похилий вік та слабкий стан здоров'я, майже постійно знаходиться у матері та доглядає її. Відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки,перешкоджає [PERSON] здійснювати догляд за матір'ю, погрожує вигнати її та матір з будинку, у зв'язку з чим вона та її мати неодноразово викликали працівників міліції та неодноразово відповідач притягувався до адміністративної відповідальності. [PERSON] має власний будинок, за адресою [ADDRESS], однак продовжує проживати у матері та порушувати правила співжиття. В судовому засіданні досліджені матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи, висновки про результати розгляду сімейної сварки [PERSON], адміністративні матеріали про вчинення адміністративного правопорушення за 2011-2013 роки, з яких з'ясовано, що [PERSON] неодноразово вчиняв насильство в сім"ї, у зв'язку з чим притягувався до адміністративної відповідальності. За клопотанням представника позивача, частина копій з досліджених матеріалів долучені до матеріалів цивільної справи . Так, відповідно до постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 09.04.2012 встановлено, 07.04.2012 [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння вчинив сімейну сварку, під час якої висловлювався нецензурними словами в адресу своєї матері [PERSON] та сестри [PERSON] Цією ж постановою прийнято рішення про притягення [PERSON] до адміністративної відповідальності(а.с.31-32). Відповідно до постанови Недригайлівського районного суду від 04 травня 2012 за даним фактом [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП у виді 15 діб арешту.(а.с.41) Відповідно до висновку про результати розгляду матеріалів перевірки звернення [PERSON] за фактом неправомірної поведінки її сина [PERSON] по відношенню до неї від 25 квітня 2013 року , який склав начальник СДІМ Недригайлвського РВ УМВС Чирва Л.Л. [PERSON], перебуваючи 23 квітня 2013 року в стані сильного алкогольного сп'яніння вчинив сімейну сварку , під час якої висловлювався на адресу своєї матері та сестри нецензурними словами(а.с.37-38). За даним фактом постановою Недригайлівського районного суду від 30 квітня 2013 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП у виді арешту на строк 15 діб(а.с.28). Протягом 2013 року [PERSON] постановами Недригайлівського районного суду від 15 серпня 2013 року та 11 жовтня 2013 року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення сварки в сім"ї( а.с.29-30), але ці заходи впливу виявились безрезультатними. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 64 ЖК України визначено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Згідно зі ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу: якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. З роз'яснень, викладених в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України», вбачається, що під заходами запобігання і громадського впливу маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] може бути виселений з будинку за адресою [ADDRESS], оскільки систематично порушує правила співжиття , що робить неможливим для інших проживання із ним в одному будинку без надання йому іншого жилого приміщення. Стосовно вимоги позивача про зняття [PERSON] з реєстрації за адресою [ADDRESS], то вона не може бути задоволена, оскільки ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» визначає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на жиле приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права власності, права користування житлом, а тому зняття відповідача [PERSON] з реєстрації в спірному будинку можливо на підставі рішення суду про його виселення без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до Указу Президента України № 405/2011 від 6 квітня 2011 року виконання функцій, які належали Міністерству внутрішніх справ України щодо здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, передані до повноважень Державної міграційної служби України. На підставі викладеного,

Outcome: partial