Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю та просить суд визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] у порядку автоматичного спадкування та визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] за набувальною давністю. Позивач вказує що 25 листопада 1998 року спірну квартиру [ADDRESS] , яка складається з чотирьох житлових кімнат житловою площею 45,8 кв. м., загальною 63,10 кв. м. придбали [PERSON] та його син [PERSON] за договором купівлі- продажу нерухомого майна № 24586 від 25 листопада 1998 року, який був укладений на Одеській товарній біржі. Вказаний договір був зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 03 листопада 1998 року в реєстраційній книзі згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 24586 від 25 листопада 1998 року. [INFO] помер батько відповідачів, [PERSON] і відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Від іменні відповідачів, які на час смерті батька були малолітні, заяву про прийняття спадщини подала їх мати [PERSON] . Зі слів позивача, [PERSON] , інші спадкоємці мати, [PERSON] , та батько, [PERSON] , померлого, заяву про прийняття спадщини не подавали але на час смерті сина проживали з ним в одній квартирі і автоматично прийняли спащину. [INFO] помер дідусь відповідачів, [PERSON] , і відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , як дружина та спадкоємиця померлого [PERSON] , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом № 2907, яке видано приватним нотаріусом ОМНО Груєвою О. В., на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, після смерті залишила заповіт на Ѕ частину квартири [ADDRESS] на позивача [PERSON] , який зі слів позивача доглядав за нею. Позивач вважає, що він автоматично набув права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] у порядку автоматичного спадкування та на 1/4 частину квартири [ADDRESS] за набувальною давністю, як правонаступник [PERSON] , яка автоматично набула право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] у порядку автоматичного спадкування та на 1/4 частину квартири [ADDRESS] за набувальною давністю після смерті свого сина, [PERSON] , померлого [INFO] . [PERSON] , [PERSON] звернулись до Малиновського районного суду м. Одеси з зустрічним позовом до [PERSON] , за участю третьої особи: Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, Груєвої Олександри Валеріївни про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації та надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Позивачі зазначали, що [INFO] помер батько відповідачів, [PERSON] і відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Від свого іменні та від імені відповідачів, які на час смерті батька були малолітні, заяву про прийняття спадщини подала їх мати [PERSON] Інші спадкоємці померлого: мати, [PERSON] , та батько, [PERSON] , подали до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь своїх онуків, дітей свого сина, позивачів за зустрічним позовом, [PERSON] , [PERSON] . [INFO] помер дідусь позивачів за зустрічним позовом, [PERSON] , і відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . На час відкриття спадщини позивачка за зустрічним позовом, [PERSON] була неповнолітньою. [INFO] [PERSON] , як дружина та одна з трьох спадкоємців померлого [PERSON] , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом № 2907, яке видано приватним нотаріусом ОМНО Груєвою О. В., на Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Свідоцтво видане з порушенням прав інших спадкоємців, позивачів за зустрічним позовом. [INFO] [PERSON] померла, після смерті залишила заповіт на [PERSON] , який за їх словами колись був водієм покійного батька позивачів за зустрічним позовом. Позивачі вважають, що Свідоцтво про право на спадщину за законом від 04 квітня 2017 року, видане та посвідчене приватним нотаріусом Одеського Міського Нотаріального Округа Груєвою О, В. на ім`я [PERSON] та зареєстроване в реєстрі під № 2907, на 1/2 частину квартири [ADDRESS] підлягає скасуванню, оскільки видано з порушенням їх прав, також підлягають скасуванню відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно яке зареєстроване за [PERSON] на Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Також позивачі просять надати [PERSON] та [PERSON] додатковий строк у 3 (три) місяця з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви, про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач [PERSON] та його представник в судові засідання призначене до розгляду на 18.12.2019 року не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачі за основним позовом [PERSON] , [PERSON] , який є позивачами за зустрічним позовом в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Представник [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнавала просила відмовити у задоволенні позову. Зустрічний позов своїх довірителів підтримувала в повному обсязі та просила задовольнити. Вивчивши надані докази та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні первинного позову та про часткове задоволення зустрічних позовних вимог з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджується, що згідно договору купівлі- продажу нерухомого майна № 24586 від 25 листопада 1998 року, який був укладений на Одеській товарній біржі, [PERSON] та його син [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] , яка складається з чотирьох житлових кімнат житловою площею 45,8 кв. м., загальною 63,10 кв. м. 1\\2 частина квартири була придбана [PERSON] за час шлюбу з позивачем, [PERSON] . 1\\2 частина квартири була придбана [PERSON] коли він в шлюбі не перебував. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть видане 31 липня 2004 року Першим відділом актів цивільного стану Приморським районним управлінням юстиції м. Одеси. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у тому числі на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , оскільки ј квартири належала дружині померлого, як придбана у шлюбі. Після смерті [PERSON] у Сьомій Одеській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа №4/2005. Батьки [PERSON] , - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь онуків, [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується їх заявами №7 і №6 від 05.01.2005 року у Сьому одеську державну нотаріальну контору, які знаходяться на аркушах №2 і №3 у спадковій справі № 4/2005. Від свого іменні та від імені відповідачів, які на час смерті батька були малолітні, заяву про прийняття спадщини подала їх мати [PERSON] , що підтверджується її заявою від 05.01.2005 року у Сьому одеську державну нотаріальну контору, яка знаходяться на аркуші №1 у спадковій справі № 4/2005., у цій же заяві мати позивачів за зустрічним позовом, повідомила, що вказане спадкове майно є особистою власністю померлого чоловіка, [PERSON] . Таким чином суд вважає встановленим, що після смерті [PERSON] , дружина та діти прийняли спадщину за законом у таких долях: 1/5 - [PERSON] , по 2/5 - [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено що дружина, [PERSON] , та діти, [PERSON] та [PERSON] , не отримали свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , але це не позбавляє їх права на спадщину і отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України «відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину», тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на Ѕ частину квартири, що належала померлому [PERSON] , а саме, щодо визнання права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] у порядку автоматичного спадкування та на 1/4 частину квартири [ADDRESS] за набувальною давністю такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зіст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, спорудження і т.п.), що відповідно до закону підлягає державної реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Частина 1ст. 344 ЦК України визначає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до вимог п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. З цих приписів закону випливає, що для набуття особою права власності на нерухоме майно за набувальною давністю встановлений склад певних юридичних фактів, а саме: добросовісне заволодіння чужим майном, продовження відкритого і безперервного володіння протягом десяти років таким майном. Наявність цих фактів не доведені позивачем за первинним позовом у змагальному процесі шляхом надання суду своїх доказів, які суд би визнав переконливими. Добросовісність є однією із засад цивільного законодавства, наряду зі справедливістю та розумністю (ст.3 ЦК України). Судом встановлено, що позивачі за зустрічним позовом є онуками спадкодавців [PERSON] і [PERSON] від їх сина [PERSON] , який помер до смерті свої батьків [INFO] . [INFO] помер [PERSON] та відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями після його смерті були його дружина [PERSON] , брак з якою був зареєстрований 15 листопада 2008 року, Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції актовий запис 714, та спадкоємці за правом представлення після померлого сина, [PERSON] , - онуки, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] був укладений після придбання спірної квартири. [PERSON] , народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданий Відділом державної реєстрації актів громадського стану виконкому Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси. [PERSON] , народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданий Відділом реєстрації актів громадського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської Ради. На час відкриття спадщини після померлого [PERSON] [PERSON] була неповнолітньою. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] [INFO] , право на його спадщину мали: його дружина, [PERSON] на 1\\2 частки спадкового майна і діти покійного сина, позивачі за зустрічним позовом, також на 1\\2 частку спадкового майна. Суд вважає, що оскільки позивачка, [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини після померлого дідуся [PERSON] , була неповнолітньою, то у відповідності до ч.4. ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Позивач, [PERSON] , на час відкриття спадщини був повнолітнім і спадщину у встановлений законом термін не прийняв. Таким чином суд вважає встановленим, що після смерті [PERSON] , [INFO] його дружина та неповнолітня онука за правом представлення (донька померлого сина), прийняли спадщину за законом у таких долях: 1/2 - [PERSON] та 1/2 [PERSON] . Враховуючи, що спадкодавцеві [PERSON] належала 1/2 частини квартири [ADDRESS] , то його дружина та неповнолітня онука за правом представлення, прийняли спадщину за законом у таких долях: 1/4 частини квартири [ADDRESS] - [PERSON] та 1/4 частини квартири [ADDRESS] [PERSON] . [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину не отримала, але відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивачку, яка є спадкоємцем і прийняла спадщину, права на спадщину. 04 квітня 2017 року приватний нотаріус ОМНО Груєва О. В. видала [PERSON] , як дружині померлого [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом, на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , порушивши право іншої спадкоємиці за правом представлення, доньки померлого сина, [PERSON] . Суд погоджується з доводом позивача, [PERSON] , що свідоцтво про право на спадщину видане спадкоємиці [PERSON] з порушенням прав іншої спадкоємиці [PERSON] .. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Судом встановлено, що спадкоємиця [PERSON] не надавала згоду на видачу свідоцтва про право власності на спадщину [PERSON] . Судом встановлено, що після отримання свідоцтво про право на спадщину за законом, право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності : 19801344 від 04.04.2017. Відповідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 чинного ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Суд вважає, що позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яке видане 04 квітня 2017 року приватним нотаріусом ОМНО Груєвою О. В. на ім`я [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки оскаржу вальне свідоцтвом видано з порушенням прав спадкоємиці, [PERSON] . Разом з тим суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про скасування відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно яке зареєстроване за [PERSON] на Ѕ частини квартири [ADDRESS] , оскільки такий спосіб захисту порушеного права як скасування відомостей не узгоджується з правилами ст.16 ЦК України. Суд також приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову в частини надання додаткового строку для прийняття спадщини, з огляду на наступне. [PERSON] та [PERSON] звернулись з вимогою про визначення їм додаткового строку, достатнього для подання ними заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що вони пропустили строк на подання заяв про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки [PERSON] була неповнолітньою, обидва спадкоємця проживали дуже віддалено від спадкодавця у США, про час смерті [PERSON] їм не було повідомлено, про смерть дідуся вони узнали після спливу шестимісячного строку, і тому не змогли у встановлений законом строк подати заяви про прийняття спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину. Їх звернення до суду з заявою про продовження строку на прийняття спадщини та визнання свідоцтва недійсним мотивоване лише необхідністю оформити власні спадкові права. Суд вважає, що позовна вимога позивачки, [PERSON] , є необґрунтованою, оскільки її право не порушено і вона прийняла спадщину після померлого дідуся [PERSON] , [INFO] , оскільки будучі неповнолітньою на час відкриття спадщини у відповідності до ч.4. ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України «за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини». Позивач, [PERSON] , не надав суду доказів, які суд би визнав переконливими для визнання поважної причини, з якої він пропустив строк для прийняття спадщини. У рішенні від 8 квітня 1976 р. у справі «Габріель Дефрен проти Бельгійської авіакомпанії «Сабена» Європейський суд з прав людини вказав на необхідність враховувати практичні наслідки будь-якого судового рішення. Наслідки, спричинені судовим рішенням у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку автоматичного спадкування та за набувальною давністю, за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи: Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Груєвої Олександри Валеріївни про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації та надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, будуть свідчити про справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішив спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) Таке рішення буде відповідати положенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Як передбаченост.328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі зазначеного, суд відмовляє в позові [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю та частково задовольняє зустрічні позовні вимоги, а саме в частині про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Outcome: partial