Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про повернення коштів, переданих як аванс в розмірі 500 дол. США та 1\~003 грн. в рахунок оплати встановленого в дачному будинку електрообладнання. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20 серпня між нею та відповідачем укладено попередній договір купівлі-продажу дачного будинку № 1220, що розташований в дачному масиві «Новоукраїнка», масив «Східний-2» 9 лінія. [PERSON] отримала від неї 500 дол. США авансового платежу та передала їй ключі від вхідних дверей будинку, що підтверджується розпискою. Ними було погоджено ціну дачного будинку в розмірі 12000 дол. США. В червні 2014 року у звязку із знецінення національної валюти вона не спроможна була купити будинок, тому вважає, що аванс в розмірі 500 дол. США підлягає поверненню. Окрім того, під час користування дачним будинком нею було встановлений новий електролічильник на що витрачено 1\~003 грн., що підтверджується квитанціями, тому суму цих коштів слід також стягнути з відповідача. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання правочину дійсним та визнання права нас завдаток. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 500 доларів США були передані їй [PERSON] в якості завдатку, що підтверджується розписками. Оскільки власником будинку був її покійний чоловік, тому ними було відстрочено укладення договору купівлі після оформлення нею спадкових прав на будинок після смерті її чоловіка. [PERSON] користувалась будинком до кінця 2014 року, однак укласти договір купівлі-продажу відмовилась, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 571 ЦПК України задаток залишається у неї. Також вказує, що між ними було досягнуто усіх істотних умов договору та відбулось часткове виконання договору, оскільки [PERSON] ухилилась від нотаріального посвідчення договору просить визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати її право на завдаток в розмірі 500 дол. США. В судовому засіданні позивач та її представник за первісним позовом первісний позов підтримали, просили його задовольнити, вимоги зустрічного позову не визнали. Просив відмовити в задоволенні зустрічного позову. В судовому засіданні відповідач та її представник за первісним позовом позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні первісного позову. Зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення частково, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Судом встановлено, що зі змісту розписок від 20.08.2013 року вбачається факт укладення між сторонами попереднього договору, за умовами яких [PERSON] передала [PERSON] 500 дол. США завдатку та отримала ключі від дачі, зобовязувалась дотримувати дачу в належному стані до повного оформлення документів. Ці обставини сторонами не заперечуються. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка проживає в [INFO] підтвердила, що [PERSON] неодноразово приїжджала в дачний будинок і користувалась ним. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.11.2014 року [PERSON] є власником садового будинку 1220 в с. Новоукраїнка Рівненської області. Таким чином на момент отримання грошових коштів від [PERSON], [PERSON] власником дачного будинку не являлась. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], грошові кошти, які вона планувала сплатити за дачний будинок знаходились на депозитному рахунку в гривнях, оскільки сторонами було обумовлена вартість дачного будинку 12\~000 дол. США, в червні 2014 року в звязку із знеціненням національної валюти в неї не було достатньо коштів для укладення договору купівлі-продажу. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], на момент укладення попереднього договору купівлі-продажу, власником дачі вона не була. Оскільки її чоловік перебував у тяжкому стані, вона планувала продати будинок після оформлення нею спадкових прав. На даний момент дачний будинок проданий іншій особі. Вона планувала повернути 500 дол. США [PERSON], однак після смерті чоловіка розрахувалась з боргами і коштів у неї не залишилось. Статтею 546 ЦК України\~визначено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Таким чином, забезпечувальне зобовязання є похідним від основного зобовязання сторін. Згідно із ч. 1\~ст. 635 ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.\~\~Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій\~формі. Судом безспірно встановлено, що договір купівлі-продажу дачного будинку у встановленій формі між сторонами не укладався. Не було укладено ними у належній формі і правочину про забезпечення основного зобовязання завдатком. Частина 2 ст.\~215, ч. 1 ст.\~218, ч. 1 ст.\~220 ЦК України\~передбачають недійсність правочину, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Тобто попередній договір повинен бути укладений сторонами у тій самій формі, що й основний договір. Згідно зі\~ст. 657 ЦК України\~договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомості вимагає складної письмової форми з обов'язковим нотаріальним посвідченням, тому попередній договір від 20.08.2013 року, який укладався в простій письмовій формі, є нікчемним. Відповідно до\~ст. 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу за вже укладеним зобовязанням, і способом забезпечення виконання цього зобовязання. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Таким чином, застосування до спірних правовідносин сторін правил\~ст. 571 ЦК України\~є неможливим, оскільки передані позивачем відповідачу кошти не були завдатком. При цьому слід зазначити, що при вирішенні питання про те, чи є спірна сума авансом чи завдатком, не має вирішального значення той факт, як цю суму називали самі сторони у своїх домовленостях. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року №6-170цс12, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для усіх судів України. Оскільки договори купівлі-продажу будинку, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана [PERSON] відповідачу грошова сума в розмірі 500 дол. США є авансом, який підлягає поверненню позивачу, вимоги зустрічного позову є безпідставними і до задоволення не підлягають. Позовна вимога про стягнення 1\~003 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок оплати встановленого в дачному будинку електрообладнання до задоволення не підлягає, оскільки даний електролічильник [PERSON] встановила з власної ініціативи не набувши право власності на дачний будинок і між сторонами не визначалась домовленість повернення даних коштів в разі не укладення договору купівлі-продажу. З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абз. другому п. 14 своєї\~постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", вбачається, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунок з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. З урахуванням того, що станом на день ухвалення рішення офіційний курс держави визначає еквівалент 1 долара США як 21, 7 гривень, спірна сума вираховується у спосіб множення 21, 7 гривень на 500 доларів США, а тому стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають 10 850 гривень. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути сплачені позивачем судові витрати по справі, тому з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Outcome: partial