Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

21 березня 2014р. [PERSON] звернулась до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON], в якому після уточнення позовних вимог просить суд: збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], які визначити в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно та стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON],[INFO], у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку. Свої вимоги мотивує тим, що 26.09.1992р. зареєструвала шлюб з відповідачем, від спільного життя з відповідачем має двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 23.08.2010р. шлюб з відповідачем розірвано. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.12.2009р.з відповідача стягнуто аліменти по 250,00грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Аліменти до цього часу відповідач жодного разу не сплачував. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають повністю на її утриманні. Син хворіє і постійно потребує додаткових витрат. Донька повнолітня, але продовжує навчання на денному відділенні вузу, та не має можливості працювати, тому потребує допомоги, крім того, донька має діагноз: вроджений порок серця. На лікування та на утримання дітей позивачка державної допомоги не отримує. [PERSON] працює, але власних коштів на утримання дітей не вистачає. Відповідач працює, інших дітей не має та має змогу надавати матеріальну допомогу, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, посилалися на те, що між сторонами по справі укладено договір дарування від 27 лютого 2010року, відповідно до якого відповідач подарував позивачці свою частку майна в спільному майні подружжя, що, на їх думку, має бути зараховано в рахунок сплати аліментів на утримання дітей. Разом з цим, відповідач зазначив, що він в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу дітям, а саме: на дні народження передавав по 1000,00грн., а також донці на проходження практики передав близько 5 500,00грн., крім того, при можливості, передавав дітям по 100,00-200,00грн.. Третя особа в судове засідання не з'явилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2009р. позовні вимоги [PERSON] задоволено: стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі по 250,00грн. на кожну дитину щомісячно на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття, починаючи стягувати з 23.11.2009р., аліменти сплачувати на користь матері дітей [PERSON], копія якого знаходиться в матеріалах справи.(а.с. 6) Зазначеним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.12.2009 року встановлено, та не підлягає доказуванню відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, що відповідач є батьком дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO]. Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками № 189 та №190 від 03.04.2014року, виданими Рибальською сільською радою Охтирського району Сумської області. (а.с. 37) Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] перебував на лікуванні в очному відділенні СОДКЛ у періоди з 04.09.2012р. по 14.09.2012р. та з 09.01.2014р. по 20.01.2014р. з діагнозом: амбліопія правого ока слабкого ступеню, змішаний астигматизм правого ока, крім того, 14.02.2012р. [PERSON] встановлено діагноз: брадикардія, а 13.02.2013р. та 30.10.2013р. проведено консультативні огляди, встановлено діагноз: нейроциркуляторна дистонія по кардинальному типу, синусова брадикардія, аномальне розташування хорди лівого шлуночка, пролапс митрального клапану, та призначене медикаментозне лікування і огляд спеціаліста через кожні 6 місяців, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 15-18) З огляду на викладене, суд вважає, що стан здоров'я сина [PERSON], [INFO], погіршився з 2012року, тому є підстави для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду від 14.12.2009р., отже позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів, сплачуваних на утримання сина [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, суд виходить з наступного. Згідно ч.1, ч.2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що [PERSON] навчається в Сумському державному університеті, форма навчання денна, період навчання з 01.09.2011р. по 30.06.2015року, що підтверджується копією довідки № 041 від 07.02.2014р.(а.с.9) [PERSON] отримує стипендію у розмірі 730,00грн, що підтверджується довідкою № 324 від 03.04.2014р. (а.с. 38) Згідно квитанції № 1440 від 12 листопада 2013року, копія якої наявна міститься в матеріалах справи, розмір оплати проживання в гуртожитку становить 1855,00грн. на рік. (а.с. 78) Крім того, судом встановлено, що [PERSON] в жовтні 2013року встановлено діагноз: «вроджений порок серця: вторинний дефект міжпередсердної перегородки, відкритий артеріальній потік. 11.10.2013року здійснено оперативне лікування: ушивання вторинного дефекту міжпередсердної перегородки, перев'язка відкритого артеріального потоку, у зв'язку з чим вона перебувала на лікуванні в відділенні кардіохірургії та невідкладної кардіології ДУ «НАМН України ім. В.Т. Зайцева» з 07.10.2013р. по 23.10.2013р., за результатами якого призначене медикаментозне лікування та направлено до ДКЛ №8, що підтверджується матеріалами справи. На даний час перебуває під наглядом у лікаря. (а.с. 10-13) З огляду на викладене, суд вважає, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається в університеті на денному відділенні, і хоча отримує стипендію, однак її розмір не є достатнім для самостійної сплати за проживання в гуртожитку, для придбання навчальних приналежностей, одягу та продуктів харчування, враховуючи стан здоров'я [PERSON]. При визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд виходив із наступного. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів " від 15.05.2006р. - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Судом встановлено, що мати дітей [PERSON] має основне місце роботи та працює за сумісництвом, що дає змогу отримувати дохід в середньому по 2 630,00грн. на місяць, неповнолітній син [PERSON] знаходиться на її утриманні, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 37, 38, 39). У вересні 2013року позивачкою оформлено кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» з лімітом кредитування 15000,00грн., з метою забезпечення наявності коштів на лікування та операцію [PERSON]. В період перебування [PERSON] в лікарні з 07.10.2013р. по 23.10.2013р. позивачка зняла з кредитного рахунку 6240,00грн., станом на час розгляду справи заборгованість становить 4 622,46грн., що підтверджується довідкою про рух коштів по рахунку. (а.с.76) Встановлено, що батько дітей [PERSON], має постійне місце роботи та отримує заробітну плату в середньому по 4338,00грн. на місяць (а.с.48), інших утриманців не має, доказів, які б підтверджували незадовільний стан здоров'я відповідачем не надано. Покази, надані в судовому засіданні свідком - [PERSON], яка є співмешканкою відповідача, про те, що [PERSON] передавав на дні народження дітей по 1000,00грн., надавав матеріальну допомогу донці [PERSON] влітку 2013року для поїздки на практику, а також під час поїздок в село відповідач передавав кошти дітям по 100-200грн., суд оцінює критично, оскільки вказані обставини їй відомі зі слів відповідача, особисто при передачі грошей вона присутня не була. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. З огляду на викладене, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які потребують матеріальної допомоги, також враховує те, що [PERSON] є працездатним, має постійний дохід, інших осіб на утриманні не має, тому вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, так як відповідач має змогу надавати допомогу дітям у розмірі 1/4 частини доходів на утримання сина [PERSON], та 1/5 частини доходів на утримання доньки [PERSON]. Доводи представника відповідача про те, що відповідач звільнений від сплати аліментів на дітей, оскільки подарував свою частку в майні подружжя дружині [PERSON], з якою проживають діти, суд вважає безпідставними, з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов'язується самостійно утримувати її. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 27 лютого 2010року укладено договір про поділ спільного майна подружжя з одночасним відчуженням (дарування) частики майна, який зареєстровано приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 331.(а.с. 69-70) Предметом вказаного договору є поділ спільного майна подружжя, яке складається з житлового будинку з прибудовою та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. На підставні вказаного договору здійснено відчуження (даруванння) [PERSON] на користь [PERSON] належної йому 1/2 частки в спільному майні подружжя. Посилання на ст. 190 СК України текст договору не містить, і право власності у будь-кого з дітей подружжя на підставі цього договору не виникло. Таким чином, підстави стверджувати, що наслідком укладення між подружжям договору про поділ спільного майна подружжя з одночасним відчуженням (дарування) частики майна від 27.02.2010р. є припинення права матері на аліменти на дитину - відсутні. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial