Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

1. Стислий виклад позицій сторін. 18 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 15 жовтня 1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які досягли повноліття. [PERSON] у 2017 році вступив до Донецького національного університету (м. Вінниця) і навчається на третьому курсі фізико-технічного факультету денної форми (бюджетна основа). [PERSON] у 2018 році вступив до Вінницького національного технічного університету і навчається на другому курсі факультету інформаційних технологій і комп`ютерної інженерії денної форми, на контрактній основі. З червня 2019 року позивач з відповідачем не проживає разом. Відповідач на утримання синів матеріальної допомоги не надає. Їх дітям потрібні кошти на проїзд до місця навчання (близько 2000 грн на місяць), проживання (2000 грн на місяць - для оплати квартири [PERSON] та 1000 грн на місяць - для плати за гуртожиток [PERSON] ), оплату [PERSON] за договором № 0418084 та додатковою угодою до нього від 13.07.2019 (6149 грн - за перший семестр другого курсу), одяг, харчування, підручники тощо. Відповідач є особою працездатного віку, не має протипоказань до роботи, має тимчасові заробітки, а тому здатний забезпечити матеріальне утримання повнолітніх синів на період їх навчання. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 191, 198-201 СК України, позивач просила суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітніх синів у зв`язку із їх навчанням, щомісячно, у розмірі 3000 грн на період навчання, але не довше, ніж до досягнення ними 23-річного віку При цьому, позивач зазначила, що хоча її син [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак вона самостійно несе всі витрати у зв`язку з продовженням навчання сина у навчальному закладі. Відповідач своєї позиції щодо вирішення спору у заяві по суті справи не викладав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 10.10.2019 уточнену позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Вказаною ухвалою залучено для участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] та [PERSON] . Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику осіб. Відповідач копію ухвали від 10.10.2019 та доданих до неї матеріалів отримав 16.10.2019 (а.с. 29, 31), відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи [PERSON] та [PERSON] копію ухвали від 10.10.2019 та доданих до неї матеріалів отримали 16.10.2019 (а.с. 30), письмових пояснень суду не надали. Жодних заяв чи клопотань від них не надходило. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони з 15 жовтня 1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 11). Сторони є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 3-4). [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім та навчається на ІІІ курсі Донецького національного університету імені Василя Стуса, денна форма з нормативним терміном навчання СО «Бакалавр» за державним замовленням спеціальності 122 «Комп`ютерні науки» фізико технічного факультету. Період навчання: з 01.09.2017 по 30.06.2021 (а.с. 8). [PERSON] , [INFO] , також повнолітній та навчається на ІІ курсі факультету інформаційних технологій та комп`ютерної інженерії Вінницького національного технічного університету, денна форма навчання (а.с. 8). При цьому, згідно договору № 0418084 від 16.08.2018, період навчання [PERSON] становить з 01.09.2018 по 30.06.2022 (а.с. 5). Відповідно до додаткової угоди від 13.07.2019 до зазначеного вище договору, вартість освітньої послуги на 2019-2020 роки становить 12298 грн (а.с. 19). Згідно банківських квитанцій [PERSON] сплатив за навчання 03.08.2018 - 5600 грн; 04.01.2019 - 5600 грн; 19.08.2019 - 6149 грн (а.с. 6-7). З довідки Вищеольчедаївської сільської ради № 981 від 02.09.2019 слідує, що [PERSON] зареєстрований та проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). З довідки Департаменту адміністративних послуг № 45412 від 13.09.2018 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). 4. Оцінка аргументів сторін, які відносяться до предмета спору та норми права, які застосовує суд. Спірні правовідносини регулюються Главою 16 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд України у своїх постановах № 6-1296цс15 від 24.02.2016 та № 6-186цс14 від 30.03.2016 висловив правові позиції згідно яких, у визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи вищевказані норми, суд вважає, що позивачем у даній справі в повній мірі доведено наявність батьківських відносин між повнолітніми [PERSON] , [PERSON] та відповідачем; факт навчання [PERSON] та [PERSON] у навчальних закладах на термін до 30.06.2021 та 30.06.2022 відповідно. Разом з тим, повнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає не з позивачем а в м. Вінниця. І хоча, позивач надала довідку Вищеольчедаївської сільської ради № 978 від 02.09.2019 про те, що обидва її сини знаходяться на її утриманні (а.с. 9), суд не бере її до уваги, як таку, що не має жодного відношення до предмету доказування у цій справі, оскільки ст. 199 СК України визначено вичерпний перелік умов, які дають право на звернення того чи іншого з батьків до суду із вказаним позовом. Єдиною такою умовою є факт спільного проживання одного з батьків із повнолітнім сином. У зв`язку з цим, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього [PERSON] , який продовжує навчання, задоволенню не підлягає. Одночасно, суд роз`яснює позивачу та третій особі [PERSON] право останнього самостійно звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на період його навчання. Що ж до вирішення питання про стягнення аліментів на повнолітнього [PERSON] , то суд виходить з наступного. [PERSON] не надано жодного доказу розміру витрат, які вона несе у зв`язку з навчанням вказаного сина, а також можливості відповідача надавати останньому матеріальну допомогу. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність чи відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Однак, у цій справі суд звертає увагу, що відповідачем не надано відзиву і доказів відсутності можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, як і не заявлялося жодних клопотань про їх витребування. Тому, суд виходить з того, що навчання [PERSON] у навчальному закладі безумовно потребує певних затрат, які включають в себе, в тому числі, проїзд до навчального закладу, проживання та харчування. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Зокрема, суд вважає справедливим та обґрунтованим стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі 1500 гривень щомісячно. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. 5. Судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору у даній справі. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", тобто в сумі 768 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial