Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

10 січня 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому свої вимоги виклав та обґрунтував наступним чином. 29 квітня 2012 року рішенням зборів уповноважених садівничого товариства «Зайчевське» (далі - СТ «Зайчевське» або товариство) було затвердженого рішення правління від 7 квітня 2014 року про виключення його з членів товариства за несплату цільових та членських внесків. Посилаючись на те, що його постійно і безпідставно виключали з членів СТ "Зайчевське", хоча борги у нього відсутні, тому вважав виключення із членів товариства безпідставним та незаконним і просив скасувати зазначені рішення правління та зборів уповноважених, а також відновити водо- та електропостачання до його садівничої ділянки [NUMBER], в тому числі відновити зруйновані системи водо- та електропостачання. Через зазначені незаконні рішення він не був членом товариства в 2013 році та дев'ять місяців 2012 року, тому також просив зробити перерахунок сплачених членських та цільових внесків, за яким зобов'язати СТ «Зайчевське» повернути йому безпідставно сплачені 300 грн. за 2012 рік та 472 грн. за 2013 рік. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та проси його задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні через необґрунтованість та безпідставність, зазначивши, що [PERSON] постійно не платив членські та цільові внески, що було підтверджено рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2013 року, тому його за борги було правомірно виключено з членів садівництва. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. [PERSON] був членом СТ «Зайчевське з 1988 року. Йому в користування була надана земельна ділянка [NUMBER], площею 0,04 га, яку він приватизував в 2009 році. 7 квітня 2012 року було прийнято рішення правління СТ «Зайчевське» про виключення його з членів товариства за порушення пункту 3.8. (в) Статуту цього товариства та за невиконання рішень зборів товариства від 29 травня 2010 року, 27 лютого та 7 травня 2011 року. На засіданні звітно-виборчих зборів СТ «Зайчевське» 29 квітня 2012 року рішення правління про виключення [PERSON] із членів товариства було затверджено. В подальшому його ділянка була відключена від електро- та водопостачання, що також сторонами не заперечувалося. СТ «Зайчевське» є обслуговуючим кооперативом, тому права, обов'язки та відповідальність його членів регулюються Законом України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 року (далі - Закон) та Статутом. На час прийняття рішень відносно [PERSON] діяв статут СТ «Зайчевське», затверджений загальними зборами 27 лютого 2011 року та зареєстрований 24 березня того ж року. Відповідно до ст.ст. 13 та 15 Закону членство в кооперативі може бути припинено і у разі несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу. Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду. Підпунктом з) пункту 3.6. Статуту було визначено, що серед інших обов'язків член товариства повинен своєчасно сплачувати вступні, членські та цільові внески у розмірах та в строки, установлені зборами (зборами уповноважених) членів товариства, відповідно до площі земельної ділянки, але не пізніше 31 грудня поточного року. В пункті 3.8. Статуту передбачалися випадки виключення із членів товариства, в тому числі за несплату членських та цільових внесків в строки, передбачені підпунктом з) пункту 3.6. Статуту. Рішення про виключення особи з членів товариства повинно було прийматися правлінням та затверджуватися загальними зборами (зборами уповноважених) (п. 3.9 Статуту 2011 року). В лютому 2013 року СТ «Зайчевське» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості зі сплати членських та цільових внесків в загальній сумі 1266 грн. 00 коп. Рішення Центрального районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2013 року позов був задоволений частково і з [PERSON] стягнуто загальну заборгованість зі сплати членських внесків за період 2009-2012 років в загальній сумі 825 грн. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2013 року дане рішення в частині стягнення заборгованості по членським внескам було залишено в силі. Як було встановлено судами заборгованість виникла наступним чином: - у 2009 році було нараховано до сплати 260 грн. членських та 60 грн. цільових внесків, з яких [PERSON] членські внески сплатив повністю, а 10 грн. цільових погасив в 2010 році; - у 2010 році було нараховано 320 грн. членських внесків та 30 грн. - цільових, з яких несплаченими залишилися членські внески в сумі 280 грн.; - у 2011 році було нараховано 320 грн. - членських та 55 грн. цільових внесків, сплачено - 108 грн.; - у 2012 році було нараховано 400 грн. членських та 80 грн. цільових внесків, сплачено - 67 грн. Таким чином загальна заборгованість зі сплати членських внесків склала 825 грн: 280 + 320 - 108 + 400 - 67. В задоволенні вимог про стягнення заборгованості зі сплати цільових внесків було відмовлено, оскільки встановлено, що ці кошти спрямовувалися на поточний ремонт водопостачання та електромереж товариства, а оскільки такі послуги [PERSON] не надавалися або ж надавалися не в повному об'ємі, тому і обов'язку по їх оплаті у нього немає. Таким чином за [PERSON] станом на квітень 2012 року (час його виключення із садівництва) дійсно рахувалася заборгованість зі сплати членських внесків. 11 листопада 2013 року, виконуючи рішення суду, він повністю погасив дану заборгованість та понесені СТ «Зайчевське» судові витрати (а.с. 13). Справді, Статутом товариства 2011 року була передбачена можливість виключення громадянина з членів товариства через несплату членських та цільових внесків у визначені строки та розміри, якщо така несплата складала понад один рік. Однак суд вважає, що дана підстава була застосована до позивача передчасно та без врахуванням всіх об'єктивних обставин. [PERSON] дійсно сплачував не в повному розмірі членські внески, однак з матеріалів справи та його пояснень вбачається, що ця заборгованість виникла з декількох об'єктивних причин. Перша причина - це його впевненість, що через неодноразове виключення з членів товариства він не повинен був сплачувати членські та цільові внески за періоди виключення. Така його думка ґрунтувалася на позиції, записаній в рішенні апеляційного суду Миколаївської області від 27 вересня 2011 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до СТ «Зайчевське» про поновлення його в членах цього товариства. Друга - це відмова представників та посадових осіб СТ «Зайчевське» приймати від нього внески та проводити розрахунок заборгованості з врахуванням сплачених ним сум. Після того як набрало законної сили рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2013 року він повністю погасив весь борг, перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок відповідача, а також в кінці 2013 року сплатив 472 грн. членських внесків. Враховуючи, що [PERSON] не відмовлявся повністю від сплати членських внесків, а після зазначеного рішення суду погасив заборгованість повністю, тому на думку суду, виходячи з положень засад розумності, виваженості та справедливості його, не можна вважати злісним неплатником і виключати з членів товариства з підстави неповної сплати членських внесків. Крім того, відповідно до протоколу засідання правління СТ «Зайчевське» від 7 квітня 2012 року (а.с. 5-7) [PERSON] був виключений з членів цього товариства і з інших підстав - через невиконання рішень зібрань товариства від 29 травня 2010 року, 27 лютого та 7 травня 2011 року, а саме: - рішення від 29 травня 2010 року - про винесення лічильників електроенергії на фасад будинку; - від 27 лютого 2011 року, яким визнано його боржником зі сплати членських внесків і вирішено доручити правлінню розглянути питання про виключення із членів садівництва; - від 7 травня 2011 року - про відключення електропостачання тим членам товариства, які не винесли лічильники на фасад будинків. Підпунктом з) пункту 3.8. Статуту 2011 року була передбачена можливість виключення громадянина з членів товариства через невиконання ним його рішень. Проте така підстава могла бути застосована у разі попереднього застосовування до особи мір впливу. Але доказів того, що до [PERSON] застосовувалися міри впливу суду представлено не було. Таким чином суд прийшов до висновку, що [PERSON] безпідставно було виключено з членів СТ «Зайчевське», а тому його порушене право підлягає відновленню шляхом скасування прийнятих відносно нього рішень та покладенням на СТ «Зайчевське» обов'язку відновити як члену товариства водо- та електропостачання до його садівничої ділянки [NUMBER]. Що ж до посилань [PERSON] про необхідність відновлення пошкоджених його водо- та електромереж, то суд не може їх прийняти та задовольнити, оскільки дані вимоги ним не конкретизовані та не підтверджені належними доказами. Крім того, [PERSON] просив в своєму позові зобов'язати СТ «Зайчевське» здійснити перерахунок його членських внесків, за яким повернути сплачені ним в 2012 році 300 грн. та 472 грн. в 2013 році. Він вказував, що в 2012 році не був членом товариства девять місяців, тому йому повинні повернути 300 грн. Однак таке посилання є необґрунтованим, оскільки борг з членських внесків за 2012 рік був з нього стягнутий за вищезазначеним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2013 року і він його повністю та добровільно погасив у листопаді того ж року. Тому посилання про необхідність здійснення перерахунку з поверненням частини сплачених членських внесків задоволенню не підлягає. Також, в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що членські внески за 2013 рік в сумі 472 грн. він сплатив добровільно без примусу, оскільки вважав необхідним виконати обов'язки, передбачені п. 3.8 Статуту. І хоча в 2013 році він не був членом товариства в зв'язку з його виключенням в квітні 2012 року, але вважав, що для відновлення в членах не повинен мати будь-якої заборгованості. Виходячи з того, що він добровільно сплатив зазначену суму членських внесків, а також враховуючи факт відновлення його в членах товариства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. За положенням ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, понесені ним, пропорційно задоволеним вимогам. При поданні позову він сплатив 243 грн. 60 коп. судового збору і з врахуванням часткового задоволення позову на його користь необхідно стягнути з відповідача 162 грн. 40 коп. Крім того, відповідач поніс судові витрати при розгляді даної справи у виді витрат на правову допомогу в загальній сумі 3000 грн. З врахуванням часткового задоволення позову та часу участі представника в судових засіданнях відповідачу підлягає відшкодування 300 грн. з цих витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: partial