Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

06.01.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суд з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 30.05.2006 року між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк», яке загальними зборами акціонерів АКБ «Укрсоцбанк» 16.04.2010 року перейменоване на ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено договір кредиту № 10-29/2043, згідно з умовами якого позичальнику було надано в користування грошові кошти в сумі 30 600 дол. США 00 центів зі сплатою відсотків у розмірі 11,45 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 30.05.2026 року, а позичальник [PERSON] зобов'язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами платежі за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному Договором кредиту. Також, 30.05.2006 року між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» було укладено договір поруки №02-10/1463, за яким поручитель [PERSON] зобов'язалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту. Неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань за договором кредиту, а саме відмова від повернення чергових частин кредиту згідно графіка, передбаченого договором кредиту, несплата відсотків за користування кредитними коштами, призвело до виникнення заборгованості, яка станом 07.12.2015 року становить 33 642 долари США 20 центів, що за офіційним курсом НБУ, станом на 07.12.2015 року становить 795 591,70 грн., що складається із: суми заборгованості за кредитом 25 810,06 долари США (еквівалент 610 372,40 грн), суми заборгованості за відсотками 5 539,98 долари США (еквівалент 131 012,90 грн), розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 693,88 долари США (еквівалент 16 409,35 грн), розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 1 598,28 долари США (еквівалент 37 797,06 грн). Просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором кредиту у розмірі 33 642, 20 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07.12.2015 року становить 795 591,70 грн., вирішити питання про судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив первісні позовні вимоги задовольнити. На зустрічний позов подав письмові заперечення. Відповідач [PERSON] або ж його представник у судове засідання не з»явилися повторно, надіслана на адресу останнього судова повістка повернута до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання. Відповідачка [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання поруки припиненою, який судом залишено без розгляду з підстав повторної неявки в судове засідання відповідачки. З огляду на викладене, суд ухвалив завершити судовий розгляд справи за відсутності сторін, ухвалити рішення на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк підлягають задоволенню тільки відносно відповідача [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.05.2006 року між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк», яке загальними зборами акціонерів АКБ «Укрсоцбанк» 16.04.2010 року перейменоване на ПАТ «Укрсоцбанк» , було укладено договір кредиту № 10-29/2043 (а.с.4-6). Згідно з умовами договору кредиту №10-29\\2043 від 16.04.2010 року кредитором АКБ СР «Укрсоцбанк» надано позичальнику [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30 600, 00 дол. США зі сплатою відсотків у розмірі 11,45 % річних та визначеним п.1.1.1. - порядком погашення суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання, згідно якого, починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник 30 числа кожного місяця рівними частинами сплачує кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 329,00 доларів США («Ануїтетний платіж») з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 30 травня 2026 року (включно). Відповідно до п.3.3.8. кредитного договору Позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за використання Кредиту в порядку, визначеному п. 2.4.,2.5.,2.6. цього договору. Відповідно п.п.3.3.9. Договору кредиту, Позичальник зобов»язаний своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. цього Договору. Крім того, пунктами 3.3.10., 4,2., 4.5. передбачено, що: позичальник зобов»язаний достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених п. п, 2.8.3., 3.2.3., 4.4., 4.5., 5.4. цього договору; у разі прострочення позичальником строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення; у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов»язків, визначених п.п.3.3.9., 3.3.10. цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов»язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Відповідно до правил статей 1054,1050 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Правилами статей 526,629,610,611,625 ЦК України: зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] не виконує неналежним чином взяті на себе за Договором кредиту, а саме зобов»язання щодо сплати передбачених цим договором платежів по поверненню чергових частин кредиту згідно встановленого Договором кредиту графіку, сплаті відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого, станом 07.12.2015 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 33 642 долари США 20 центів, що за офіційним курсом НБУ, станом на 07.12.2015р. становить 795 591, 70 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 25 810,06 дол.США (еквівалент 610 372,40 грн.), суми заборгованості за відсотками 5 539,98 дол. США (еквівалент 131 012,90 грн), розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 693,88 дол.США (еквівалент 16 409,35 грн.), розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 1 598,28 дол.США (еквівалент 37 797,06 грн). Відповідачі не надали суду заперечень щодо правильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості за Договором кредиту та повного чи часткового погашення зазначеної заборгованості станом на час розгляду справи судом, тому суд погоджується із розрахунком боргу, наданим позивачем. Оскільки відповідач [PERSON] порушує вимоги умов укладеного з ним договору, не виконує належним чином в обумовлені строки зобов'язання з приводу сплати передбачених Договором кредиту платежів, то вимоги позивача щодо стягнення з нього зазначеної суми заборгованості суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що 30.05.2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», позичальником [PERSON] та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки №02-10/1463, за яким поручитель [PERSON] зобов'язалася перед кредитором АКБ СР «Укрсоцбанк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником [PERSON] зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 10-29/2043 від 30.05.2006 року . Згідно змісту п.п. 2.1.1. договору поруки поручитель, відповідає за повернення кредиту позичальником в повному обсязі до 30 травня 2026 року, а також у випадках необхідності дострокового погашення кредиту на умовах передбачених Договором кредиту. Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Частиною 2 ст.554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, поручитель відповідає перед кредитором у тому же обсягу, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до умов п.6.2 договору поруки, цей договір набуває чинності з дати його укладання. При цьому у Договорі поруки строк його дії сторонами договору не встановлений. За правиламич.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, сформульованої 19.03.2014 року в постанові № 6-109цс14, 17.09.2014р. - в постанові №6-53цс-14 та 02.12.2015р. в постанові №6-249цс15, які, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують і своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України - виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов»язання за договором повинно бути пред»явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов»язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 17.09.2014 року в справі №6-53цс14, припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов»язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Оскільки в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Підпунктом 1.1.1. договору кредиту № 10-29/2043 від 30.05.2006 року кінцевий термін погашення кредиту встановлений до 30.05.2026 року включно. В той же час пунктом 4.5. договору кредиту встановлена умова настання строку дострокового виконання основного зобов»язання. Таким чином, сторони вказаних кредитних правовідносин банк та позичальник врегулювали у кредитному договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. За даними зробленого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 07.12.2015 року остання сплата позичальником процентів здійснена 28.02.2014 року, кредиту - 11.02.2014 року, то строк користування позичальником кредитом сплив 30.06.2014 року, а строк пред»явлення позовної вимоги банку до поручителя про виконання зобов'язань за договором поруки сплив 30.12.2014 року. Таким чином, позичальник починаючи з 31.03.2014 року допустив більше ніж на 90 календарних днів невиконання зобов'язань, які визначені п.п.1.1.1. договору кредиту. При цьому, враховуючи що згідно з п.п.1.1.1. цього договору позичальник зобов'язаний 30-го числа кожного місяця рівними частинами сплачувати банку суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 329 доларів США 00 центів, з 30.06.2014 року строк користування кредитом сплив і позичальник зобов'язаний був протягом 1 робочого дня погасити кредит, тобто настав строк виконання позичальником у повному обсязі. Отже строк користування позичальником кредитом сплив 30.06.2014 року, а строк пред»явлення позовної вимоги до поручителя про виконання зобов'язань за договором поруки сплив 30.12.2014 року. За наведених обставин суд приходить до висновку, що порука [PERSON] за договором поруки є припиненою на підставі частини 4 статті 559 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні заявлених позивачем вимог до відповідача [PERSON] про солідарну відповідальність за зобов»язаннями позичальника [PERSON] за договору кредиту № 10-29/2043 від 30.05.2006 року. Понесені позивачем судові витрати, відповідно до правил ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню ПАТ «Укрсоцбанк» відповідачем [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст. 526 ч.1, 553, 554, ч.4 ст.559, 610, 611, 625, 651, 1050, 1054 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 17.09.2014 року в справі №6-53цс14, постанови Верховного Суду України від 19 березня 2014 року в справі 6-109цс14,

Outcome: partial