Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Херсонська міська рада звернулась до суду із вказаним позовом мотивуючи тим, що спірне жиле приміщення, а саме: квартира № 27 будинку № 4-А належить до об'єкту комунальної власності, у зв'язку із чим право власності та розпорядження ним належить територіальній громаді м.Херсона. Разом із тим відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру речових прав та обтяжень вказана квартира зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.2015р., в свою чергу, [PERSON] придбав дану квартиру у [PERSON], що набув право власності на об'єкт нерухомості на підставі договору дарування, укладеного із [PERSON], що був «власником» на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 14.02.2005р., а відповідно до листа Дніпровського районного суду м.Херсона від 22.06.2015р., за вказаним номером обліковується зовсім інша судова справа. Таким чином, вказане «рішення суду» є підробленим, окрім того, за даним фактом відкрито кримінальне провадження № 12015230030003099 від 11.08.2015р. за фактом використання підробленого рішення суду при набутті права власності на об'єкт нерухомого майна. У звязку із наведеним вище просять: витребувати на користь Херсонської міської ради з чужого незаконного володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS]; скасувати рішення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] про реєстрацію речового права на квартиру [ADDRESS], індексний номер 3948867 від 22.06.2015р.; скасувати рішення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] про реєстрації речового права на квартиру [ADDRESS], індексний номер 23161121 від 27.07.2015р.; визнати за Херсонською міської радою право власності на квартиру [ADDRESS], а також судові витрати покласти на відповідача. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання права власності, мотивуючи тим, що Херсонська міська рада не є власником оспорюваного майна, тому просив суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру № 27, що розташована за адресою м. Херсон, вул. Миру, буд. 4-а. В судовому засіданні представник Херсонської міської ради підтримала заявлені позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. В судовому засіданні представник [PERSON] вимоги по первісному позову не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Зустрічний позов підтримала в повному обсязі, виходячи із обґрунтування викладеного у ньому. В судове засідання треті особи: [PERSON], [PERSON], Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційна служба Дніпровського РУЮ у м.Херсоні не зявились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, крім того [PERSON] звернулась із заявою про розгляд справи без її участі та при вирішенні спору покладалась на розсуд суду і представник реєстраційної служби звернулась із заявою про розгляд справи без її участі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити, з наступних підстав. Суд встановив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 27.07.2015р. посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] придбав у [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS], який зареєстрований в реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.07.2015р. індексний номер 41247736, реєстраційний номер обєкта нерухомості 631787265101. Відповідно до рішення Херсонської міської ради XVI сесії міської ради V скликання №569 від 05.10.2007р., прийнято до комунальної власності територіальної громади міста 56 житлових будинків державної власності з вбудованими та прибудинковими приміщеннями, прилеглими територіями та інженерними спорудами на них, із зовнішніми тепловими та водопровідно-каналізаційними мережами і вводами, що перебувають на балансовому обліку ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат», після підписання актів прийняття-передачі, у тому числі був прийнятий будинок 4-а по вул.Миру, що підтверджується додатком до рішення міської ради від 05.10.2007р. №569. Затвердити акти прийняття-передачі, а після прийняти на баланс. Відповідно до рішення Херсонської міської ради №89 від 16.04.2013р. затверджено акти прийняття-передачі до комунальної власності Херсонської міської територіальної громади житлових будинків з вбудованими та прибудинковими приміщеннями, прилеглими територіями та інженерними спорудами на них, із зовнішніми тепловими та водопровідно-каналізаційними мережами і вводами, що перебувають на балансовому обліку ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» у тому числі був прийнятий будинок 4-а по вул.Миру, що підтверджується переліком до рішення Херсонської міської ради. Відомості щодо прийняття на баланс суду не надані. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 14.02.2005р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] задоволено; визнано договір міни від 17.09.2004р. дійсним та право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Однак відповідно до відповіді Дніпровського районного суду м.Херсона 22.06.2015р. вих.№03-01/2233/15-Вих повідомлено Херсонську міську раду, що згідно алфавітного покажчика по цивільним справам за 2005 рік заява за позовом [PERSON] до [PERSON] для розгляду в Дніпровському районному суді м.Херсона не надходила. Одночасно повідомлено, що за номером 2-327/05 зареєстрована інша справа. Відповідно до листа Херсонської міської ради Управління обліку, розподілу та приватизації житла повідомлено, що станом на 25.05.2015р. вільною є квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 2 ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За умовами ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації За приписами ст.ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 16 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права та відновлення становища, яке існувало до порушення. У відповідності до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтями 317, 321 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З системного аналізу положень ст. 388 ЦК України випливає, що звернення до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння є виключним правом власника такого майна. Тобто особа, яка звертається до суду з віндикаційним позовом, має перш за все обґрунтувати та документально підтвердити своє право власності на це майно, що є необхідною передумовою задоволення позову. Згідно із ст.327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, які належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яке не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до приписів ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: зокрема вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Статтею 330 ЦК України, встановлено, якщо майно відчужене особою, яке не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Під час розгляду вимог про витребування майна у його набувача мають бути враховані всі умови, передбачені ст. 388 ЦК (постанова Верховного Суду України від 6 грудня 2010 р. у справі № 3-13гс10). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку... Однак відповідно до статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, оскільки, в обґрунтування позовної вимоги про витребування спірної квартири позивач послався на приписи ст.ст.387, 388 ЦК України, які передбачають право виключно власника на витребування майна із чужого незаконного володіння та від добросовісного набувача. Наведені норми передбачають право витребувати майно, яке (право) належить саме власникові, а дослідивши обставини справи та встановивши факт порушення порядку набуття Херсонською міською радою права власності, а саме невідповідності наданих ними правовстановлюючих документів вимогам законодавства, що діяло на момент їх видачі, суд приходить до висновку про відсутність в них прав та повноважень власника, зокрема, права на звернення до суду з віндикаційним позовом. Таким чином, Херсонською міською радою належним чином не доведене набуття ними права власності на спірну квартиру у встановленому законом порядку. Інші вимоги не підлягають задоволенню, як похідні. Щодо вимог по зустрічному позову, суд погоджується з твердженням представника [PERSON] про те, що [PERSON] є добросовісним набувачем спірної квартири, оскільки придбав її за відплатним договором купівлі-продажу, оформленим у встановленому законом порядку. Як зазначив [PERSON], останній за договором купівлі-продажу придбав оспорювану квартиру. На час укладення договору продавець був зареєстрований власником майна та мав всі передбачені чинним законодавством правовстановлюючі документи на вказане майно. [PERSON] є добросовісним набувачем, який не знав та не міг знати про права Херсонської міської ради на вказане майно, тому, враховуючи вищевикладене, зустрічні позовні вимог слід задовольнити, оскільки лише власник має право на витребування майна із чужого незаконного володіння та від добросовісного набувача.

Outcome: approved