Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

29.04.2016 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», просить стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 153081 грн. 40 коп., інфляційних втрат в розмірі 2115 грн. 32 коп., 3% річних в розмірі 1300 грн. 84 коп. та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. 00 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що з 01.04.2015 по 27.05.2015 вона працювала у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на посаді начальника управління розвитку агентської мережі та була звільнена за власним бажанням. Проте, при її звільненні не було проведено остаточний розрахунок, не виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 37995 грн. 96 коп. За вказаних обставин, позивач просить на підставі ст.ст.116, 117 КЗпП України стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 28.05.2015 по 25.04.2016 в розмірі 153 081 грн. 40 коп. Протягом розгляду справи позивач збільшила розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву, просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 28.05.2015 по 30.05.2016 в розмірі 16 4757 грн. 10 коп., інфляційних втрат в розмірі 2 115 грн. 32 коп., 3% річних в розмірі 1 300 грн. 84 коп. та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. 00 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини та підстави, просив з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в судове засідання повторно не з'явився. Про час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність представника до суду не надходило. Зважаючи, що представник відповідача повторно не з'явився у судове засідання та від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача у заочному порядку на підставі ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємств, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 01.04.2015 працювала у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на посаді начальника управління розвитку агентської мережі. (а.с.5) Згідно наказу від 27.05.2015 №244-кго, виданого ПАТ «УСК «Гарант-Авто» 27.05.2015 позивач звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. (а.с.7) Згідно довідки від 12.06.2015 №603, виданої ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», заборгованість по заробітній платі станом на 12.06.2015 у позивача складає 37995 96 грн. 00 коп. (а.с.8) Згідно рішення комісії по трудових спорах №103 від 15.06.2015 ПАТ «УСК «Гарант Авто» про стягнення заробітної плати за травень 2015 року і компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням термінів її виплати, вимоги [PERSON] , викладені в заяві від 12.06.2015 задоволені повністю, стягнуто з ПАТ «УСК «Гарант Авто» на користь [PERSON] нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 38 158 грн. 65 коп. (а.с.10) Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, далі Порядок, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. При цьому, відповідно до п.3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками -почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Згідно наведеного у позові та заяві про збільшення розміру позовних вимог розрахунку, правильність якого перевірена судом, середньоденна заробітна плата позивача складає 648 грн. 65 коп. Оскільки судом протягом розгляду справи встановлено, що відповідач не здійснив з позивачем повний розрахунок в день звільнення, суд, виходячи з наведених положень чинного законодавства дійшов висновку про наявність підстав відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 28.05.2015 по 30.05.2016 в розмірі 164 757 грн. 10 коп. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За вказаних обставин, у зв'язку із простроченням грошового зобов'язання суд дійшов висновку про наявність підстав згідно зі ст. 625 ЦК України для стягнення 3% річних в розмірі 1 300 грн. 84 коп. та втрат від інфляції в розмірі 2 115 грн. 32 коп. за період з 28.05.2015 по 30.05.2016. Таким чином, позовні вимоги про стягнення суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 28.05.2015 по 30.05.2016 в розмірі 16 4757 грн. 10 коп., інфляційних втрат в розмірі 2 115 грн. 32 коп. та 3% річних в розмірі 1 300 грн. 84 коп. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Протягом розгляду справи встановлено порушення прав позивача у несвоєчасній виплаті заробітної плати, яке призвело до її моральних страждань, втрати життєвих зв'язків позивача і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а відтак, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. 00 коп., оскільки заявлений позивачем розмір є значно завищений і не підтверджується належними доказами. Оскільки позивач звільнений від оплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід Держави судовий збір у розмірі 2 537 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial