Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

10.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, та, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача незаконно отриману нею допомогу по безробіттю в розмірі 1859 грн. 61 коп. та судові витрати. В обгрунтування позову вказує, що відповідач перебувала на обліку в Новоград-Волинському міському центрі зайнятості як безробітна з 27.05.2015 року по 12.01.2016 року та приховала той факт, що з 25.08.2015 року згідно договору з ТОВ "Євролайф Україна ЛТД" надавала за винагороду послуги по сприянню в укладанні та супроводженню договорів страхування. Тобто відповідач отримувала допомогу по безробіттю в той час, коли відповідно до вимог закону була віднесена до категорії зайнятого населення і не мала права на отримання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з"явилася. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду вона була повідомлена вчасно та належним чином, зокрема судова кореспонденція направлялася за останнім відомим її місцем реєстрації, однак про причини неявки суду не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Згідност. 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законом, доходів. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку в Новоград-Волинському міському центрі зайнятості як безробітна з 27.05.2015 року по 12.01.2016 року/а.с.13,14/ та останній нараховано допомогу по безробіттю, що підтверджується змістом довідки про виконані платежі/а.с.25/. Як слідує з акту розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" № 552 від 27.05.2016 року встановлено, що [PERSON] уклала з ТОВ "Євролайф Україна ЛТД" цивільно-правовий Договір про співробітництво, за яким проводилася оплата /а.с. 20-21/. Дані обставини зокрема підтверджуються копією Договору № 931516 від 25.08.2015 року, укладеного ТОВ "Євролайф Україна ЛТД" з [PERSON] на необмежений строк /а.с. 15-17, 18/, актом виконаних робіт за вересень 2015 року між ТОВ "Євролайф Україна ЛТД" та консультантом [PERSON] з вказівкою на вартість виконаних робіт /а.с. 19/. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62 та постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року № 7-1, службою зайнятості проводяться розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення. Розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Відповідно доп. 1 ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року № 5067-VI до зайнятого населення серед інших належать громадяни, які забезпечують себе роботою самостійно. Як вбачається зі статті 43 ЗУ «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Також, згідно п. 3 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно з ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобов"язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з ч.3 ст.36 наведеного закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Статтею 31 Закону України «Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Тобто, відповідач з моменту укладання договору № 931516 від 25.08.2015 року стала відноситись до зайнятого населення, на підставі чого втратила право на отримання допомоги по безробіттю, знехтувала своїм обов"язком своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення, та умисно приховала дані відомості (надала недостовірні дані). У зв"язку з встановленими обставинами було винесено Наказ Новоград-Волинським міським центром зайнятості № 45 від 15 березня 2016 року про стягнення з [PERSON] незаконно отриманої допомоги по безробіттю за період з 25.08.2015 року по 12.01.2016 року в сумі 6459,61 грн. /а.с. 22/. З метою досудового врегулювання питання про добровільну сплату незаконно отриманих коштів, на адресу відповідача було направлено лист № 04-476 від 15.03.2016 року про необхідність добровільного повернення коштів, сплачених як допомога по безробіттю на рахунок центру зайнятості. Станом на день винесення рішення, допомога по безробіттю відповідачем сплачена частково, зокрема, станом на червень 2017 року сума неповерненої допомоги становить 1859,61 грн.. З огляду на те, що даний спір є цивільно-правовим, що також підтверджується висновками Верховного суду України в постанові від 22.09.2015 року у справі №21-1884а15, тому до спірних правовідносин мають застосовуватися загальні положення відшкодування шкоди, передбаченіглавою 82 Цивільного кодексу України. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахування вказаних положень відповідач має відшкодувати реальну вартість незаконно отриманих коштів, тобто компенсувати саме той розмір витрат, які поніс позивач внаслідок неправомірних дій відповідача. Таким чином, розмір завданої шкоди на момент винесення рішення становить 1859, 61 грн. який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Тож позов підлягає задоволенню. Також, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1378 грн.

Outcome: approved