Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] та Новоайдарської селищної ради Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , яка на момент смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] разом з нею за вищевказаною адресою проживали: чоловік - [PERSON] та онук - [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Новоайдарською районною державною адміністрацією Луганської області 13.11.2001 року на підставі рішення Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області від 28.09.2001 року №273, зареєстрованого 13.11.2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №230. [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки проживав разом з нею на день смерті, однак спадщину не оформлював. [INFO] помер дід позивача - [PERSON] . На день смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] разом з ним за вищевказаною адресою проживав онук - [PERSON] . При зверненні до суду представник позивача посилався на те, що брат позивача (онук померлих) - [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті діда, оскільки на час його смерті постійно проживав разом з ним, не бажає оформлювати спадщину та відмовляється від спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача [PERSON] . При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Кузьменко М.С. з метою спадкування майна померлого [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті дружини - [PERSON] , їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину тільки на її ім`я, у зв`язку з тим, що онук померлого (її брат) - [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем та прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, при цьому у встановлений законом строк позивачем не було прийнято спадщину. У зв`язку з вищевикладеними обставинами представник позивача вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а також просив поновити позивачу строк для пред`явлення позову до суду. Представник позивача - адвокат Харченко О.М. (а.с.27), який діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру серії ЛГ №002264 від 10.03.2020 року (а.с.26), у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с.39). Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення (а.с.32). Представник відповідача Новоайдарської селищної ради Новоайдарського району Луганської області - Шопін І.В. у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, при вирішенні справи покладався на розсуд суду (а.с.38). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.03.2003 року (а.с.12). Факт того, що позивач [PERSON] є рідною онукою [PERSON] , яка померла [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 21.04.1983 року (а.с.10) та копією свідоцтва про народження батька позивача - [PERSON] серії [NUMBER] від 13.03.1957 року (а.с.11). На момент смерті [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з нею за вищевказаною адресою проживали: чоловік - [PERSON] та онук - [PERSON] , що підтверджується копією інформації за вих. №96, наданої 24.07.2018 року виконавчим комітетом Новоайдарської селищної ради Новоайдарського району Луганської області (а.с.13). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Новоайдарською районною державною адміністрацією Луганської області 13.11.2001 року на підставі рішення Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області від 28.09.2001 року №273, зареєстрованого 13.11.2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №230 (а.с.19, 20). [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки проживав разом з нею на день смерті та вступив у володіння майном, однак спадщину не оформлював. Факт того, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі та були подружжям підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.01.1957 року (а.с.14). [INFO] помер дід позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.09.2009 року (а.с.15). Факт того, що позивач [PERSON] є рідною онукою [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 21.04.1983 року (а.с.10) та копією свідоцтва про народження батька позивача - [PERSON] серії [NUMBER] від 13.03.1957 року (а.с.11). На день смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з ним за вищевказаною адресою проживав онук - [PERSON] , що підтверджується копією інформації за вих. №95, наданої 24.07.2018 року виконавчим комітетом Новоайдарської селищної ради Новоайдарського району Луганської області (а.с.16). За життя [PERSON] та [PERSON] заповітів складено не було (а.с.17, 18), тому спадкування повинне відбуватися в порядку спадкування за законом. При зверненні до суду представник позивача посилався на те, що брат позивача (онук померлих) - [PERSON] (а.с.23, 11), який фактично прийняв спадщину після смерті діда, оскільки на час його смерті постійно проживав разом з ним, не бажає оформлювати спадщину та відмовляється від спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача [PERSON] . При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Кузьменко М.С. з метою спадкування майна померлого [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті дружини - [PERSON] , їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину тільки на її ім`я, у зв`язку з тим, що онук померлого (її брат) - [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем та прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, при цьому у встановлений законом строк позивачем не було прийнято спадщину (а.с.24). Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Позивач просила поновити їй процесуальний строк для звернення до суду за захистом свого права, зазначивши, що в установлений законом строк не прийняла спадщину після смерті діда, оскільки вважала, що спадщину буде оформлювати її брат - [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, однак останній не бажає оформлювати спадщину, суд вважає за можливе визнати дану причину пропуску строку поважною. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14.08.2019 року (справа № 523/3522/16-ц), ухваленої у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з частиною 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З вищенаведеного вбачається, що [PERSON] міг відмовитися від прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, однак таких дій вчинено не було. Разом з тим, оскільки позивачу в роз`ясненнях приватного нотаріуса фактично було відмовлено в оформленні права на спадщину, [PERSON] має право на звернення до суду за захистом своїх прав. Таким чином, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають право на спадкування 1/2 частки майна померлого [PERSON] . Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування". Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, за позивачем підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на Ѕ частку земельної частки (паю), право на яку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 13.11.2001 року належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1222, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270, 1273, 1297 ЦК України,

Outcome: partial