Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

27.08.2014 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на його користь заборгованість з виплати заробітної плати за липень 2014 р, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн . В ході розгляду справи представником позивача позовні вимоги змінювались . Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних від 19.11.2014 р. представник позивача в судовому засіданні просив стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні , а саме за період з 23.07.2014 р. по 21.08.2014 р. у розмірі 5 464 грн. 41 коп . та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн . Вимога про відшкоджування моральної шкоди обгрунтована тим , що через несвоєчасність розрахунку при звільненні позивач перебував у скрутному матеріальному становищі , що змусило його докладати додаткових зусиль для організації свого життя . Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив про те , що розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку не оспорює , останній співпадає з розрахунком відповідача . Водночас вказав про те , що не визнає позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди з підстав їх необгрунтованості та недоведенності . Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач 23.07.2014 р. був звільнений з посади машиніста екскаватора одноковшового ПАТ " Домобудівний комбінат № 4"на підставі ст. 38 КЗпП України ( за власним бажанням ). В порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач при звільненні позивача не виплатив останньому всіх сум, що належать йому від підприємства в день звільнення. Повний розрахунок з позивачем відповідач здійснив 21.08.2014 р. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судомоу засіданні не встановлено спору між сторонами щодо розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача . Останній становить 5 464 грн. 41 коп . Доказів відсутності вини підприємства у несвоєчасному проведенні розрахунку з позивачем при звільненні матеріали справи не містять . Відповідно до ст. 237-1 КЗпП Україн відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Аналізуючи встановлні по справі обставини у їх сукупності , суд приходить до висновку про часткову обгрунтованість вимог позивача про відшкодквання моральної шкоди , яка була заподіяна останньому несвоєчасним проведеннем розрахунку при звільненні . Вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню розмірі 500 грн.. Оскільки при подачі позовної заяви позивач був звільнений від сплати судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial