Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на Ѕ земельної ділянки, що розташована на території Кам`янської сільської ради Біляївського району Одеської області, яка належала [PERSON] померлій 2016 року, яку отримав у спадок її син [PERSON] , однак оформити спадкове майно не встиг у зв`язку зі смертю. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Ѕ земельної ділянки успадкувала донька [PERSON] [PERSON] , а іншу Ѕ успадкував син [PERSON] . Спадкоємцями Ѕ частини земельної ділянки після смерті [PERSON] є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , а іншу Ѕ частину [PERSON] заповів позивачці. Однак, прийняти спадок після смерті [PERSON] [PERSON] немає можливості, оскільки після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, які за життя не встиг отримати її спадкодавець. Ухвалою суду від 17.09.2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано від державного нотаріуса спадкові справи після смерті спадкодавців (а.с. 21-22). Ухвалою суду від 22.06.2021 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду, також було замінено неналежну третю особу Кам`янську сільську раду Біляївського району Одеської області на Вигодянську сільську раду Біляївського району Одеської області (а.с.207-208). Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом (а.с. 130-143). Ухвалою суду від 30.04.2021 року позов було залишено без руху (а.с. 190, 192-193). Через не усунуті недоліки позов було повернуто позивачеві (а.с. 220, 221-222). 05.03.2021 року до суду звернулись [PERSON] , [PERSON] [PERSON] із зустрічним позовом (а.с. 149-180). Ухвалою суду від 30.04.2021 року позов було залишено без руху (а.с. 191, 194-195). Через не усунуті недоліки позов було повернуто позивачеві (а.с. 219, 223-224). Позивач та її представник в судове засіданні позовні вимоги підтримали частково, та з урахуванням дітей-інвалідів, які мають право на обов`язкову частину від спадкового майна свого батька [PERSON] просили визнати право власності на 5/8 частини спадкового майна, яку він успадкував після смерті матері у розмірі Ѕ частини спадкового майна. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що вони не заперечують проти позовних вимогах позивача, але з урахуванням обов`язкової частки інших осіб та їх прав на спадкування. Представник Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву в якій просить провести розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 33, 181). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, надані письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 576. (а.с. 8). На праві приватної власності згідно Державного акту І-ОД № 081571 померлій належала земельна ділянка № [NUMBER] площею 7,08 га., яка розташована на території Кам`янської сільської ради (а.с. 16). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До складу спадкомців першої черги [PERSON] входив її син [PERSON] та донька [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Біляївського району Одеської області, які успадкували по Ѕ частині земельної ділянки (а.с. 13). [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 1127), який після своєї смерті залишив заповіт, за змістом якого усе своє майно заповів позивачці [PERSON] (а.с. 9, 14). Звернувшись до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, [PERSON] отримала лист від 19.11.2019 р. № 4581/02-14 яким їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, право власності на яке [PERSON] за життя не встиг оформити, також нею не було надано держаного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] (а.с. 11). Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із витребуваних судом копії спадкових справ після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , встановлено що спадкоємцями іншої Ѕ частини земельної ділянки є доньки померлої [PERSON] , яка успадкувала свою частку після смерті матері [PERSON] , відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 44, 45) [PERSON] просить рішенням суду визнати за нею успадковану Ѕ частину земельної ділянки. Однак суд не визнає позовні вимоги [PERSON] та задовольняє їх частково, оскільки до копії спадкової справи надано відповідь держаного нотаріуса від 23.07.2018 року № 2953/02-14, згідно якої [PERSON] було повідомлено про те, що 07.05.2018 року дійсно була заведена спадкова справи відносно до майна [PERSON] померлого [INFO] та [PERSON] є спадкоємцем 4/6 спадкового майна, що належало померлому з урахуванням обов`язкових часток, згідно ст. 1241 ЦК України (а.с. 91). До спадкової справи також дано заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 116) та заяву дружини померлого [PERSON] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.115, 123), спадкоємцем після смерті батька також є син померлого [PERSON] [PERSON] має інвалідність з дитинства ІІІ групи про, що видано посвідчення серії [NUMBER] довічно (а.с. 110), [PERSON] є інвалідом з дитинства ІІ групи про, що видано пенсійне посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 109), опікуном [PERSON] призначалась його мати [PERSON] (а.с. 107, 108). [PERSON] є пенсіонером про, що 05.12.2011 року видано пенсійне посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 109 зворот). Згідно ст. 1 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 N 1058-IV непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Право на обов`язкову частку у спадщині мають, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) (ч. 1 ст. 1241 ЦК України). Таким чином, право на обов`язкову частку в спадковому майні мають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач. Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням викладеного, та наданих суду доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволення у зв`язку з наданої суду інформацією про існування спадкоємців, які відповідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка), частка спадкового майна у такому разі складає 4/6 частини земельної ділянки, що належала померлій [PERSON] ,, право власності на яку не встиг оформити померлий [PERSON] .

Outcome: partial