Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Країна», ПП «Люкс-Темпо», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, посилаючись на те, що 22 березня 2013 року близько 01.00 години на 89-му кілометрі автодороги Мар'янське-Берислав, біля с. Шляхове Бериславського району Херсонської області [PERSON] спричинив ДТП, в результаті якої позивач отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Позивач лікувалася вКУ «Бериславська ЦРЛ», витративши на лікування 2892,7 гривень. Позивачу також було спричинено моральну шкоду, розмір якої позивач оцінює в 5000 гривень. На момент ДТП позивач перебувала у трудових відносинах з філією ТОВ «Алло», враховуючи що в результаті ДТП тимчасово втратила працездатність, за 8 днів недоотримала заробітну плату у розмірі 139,9 гривень.Відповідно до ст.ст. 22, 23, 24, 25, 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України просила стягнути на її користь з ПАТ «Страхова компанія «Країна» 139,90 гривень страхового відшкодування за шкоду, спричинену тимчасовою втратою працездатності, 2892,7гривень витрат на лікування та 5000 гривень моральної шкоди. У судовому засіданні позивачка не з'явилась просила розглянути її справу без її участі. Представник Відповідача (ПАТ «Страхова компанія «Країна») в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи без його участі, та просив відмовити в позивачки у задоволені позовних вимог надіслав до суду пояснення в яких зазначено, що 24.12.2012 року між ПАТ «СК «Країна» та ПП «Люкс-Темпо» було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2130847 і (надалі - Поліс), внаслідок чого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль марки «Мерседес», державний номер [NUMBER]. Основним нормативно-правовим документом в даній сфері господарської діяльності є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон). Умовами ст. 6 Закону передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: - з лікуванням потерпілого; - з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; - із стійкою втратою працездатності потерпілим; - із смертю потерпілого. Згідно ст. 35.1 Закону (редакція якого діяла на момент події), для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування Відповідно до п. 36.2 Закону, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Та просили звертаємо увагу суду на те, що Позивач до страхової компанії із повідомленням про ДТП, відповідною Заявою про страхове відшкодування та необхідними для прийняття рішення по даній справі не звертався. Враховуючи зазначене, на даний час у ПАТ «СК «Країна» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування Позивачу. Враховуючи вищевикладене, на даний час у ПАТ «СК «Країна» немає правових підстав для виплати страхового відшкодування за випадком, який мав місце 22.03.2013 року. Відповідач (ПП «Люкс-Темпо») позовні вимоги не визнав просив в позові відмовить. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи без його участі з цивільним позовом згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Бериславського районного суду Херсонської області від 03.04.2014 року [PERSON]засуджено за ст. 286 ч.2 КК України на строк 5 років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Вироком суду встановлено, що [PERSON] 22 березня 2013 року близько 01.00 години на 89-му кілометрі автодороги Мар'янське-Берислав, біля с. Шляхове Бериславського району Херсонської області, керуючи технічно несправним автобусом «Мерседес - Бенц 0303», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись в напрямку м. Берислав, в порушення вимог п.п. 2.3 б, 12.2, 12.3, 31.1, 31.4, 31.4.5 а,б Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р. (зі змінами та доповненнями), у темну пору доби не обрав швидкість руху необхідну для зупинки транспортного засобу у межах видимості дороги при наявності у смузі його руху попутного автомобіля, не вжив заходів до зменшення швидкості та зупинки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «МАН Л 2000», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який знаходився на узбіччі у попутному напрямку, спричинивши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження. 22 січня 2013 року між відповідачами було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 21 січня 2014 року ( а.с.73-80 ), посвідчений полісом, за яким була застрахована цивільна відповідальність [PERSON] під час експлуатації транспортного засобу - автобусу «Мерседес-Бенц 0303», реєстраційний номер [NUMBER], строк дії якого закінчувався 23.06. 2013 року. ( а.с. 23 ) У відповідності до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 4. ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до Преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону, яка діяла на момент укладення договору) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому, відповідно до статтею 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. За статтею 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону, яка діяла на момент укладення договору) шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана, серед іншого: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим. У відповідності до ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону, яка діяла на момент укладення договору) у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом. На що є виписка їз історії хвороби та чеки ( ст..5- 13) на загальну суму 1686 грн. 90 коп. Згідно статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону, яка діяла на момент укладення договору) обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 гривень на одного потерпілого. У разі коли загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п'ятикратний ліміт відповідальності страховика, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100000 гривень на одного потерпілого. Зазначені страхові відшкодування виплачуються по кожному страховому випадку, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика, з урахуванням умов, зазначених у пункті 19.1 статті 19 цього Закону. До договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та виплат страхового відшкодування за цими договорами застосовуються норми щодо ліміту відповідальності страховика, які діяли на дату укладення договору. Таким чином, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди з відповідача (ПАТ «Страхова компанія «Країна») в сумі 5000 гривень (5% від ліміту, який становить 100 000 гривень) підлягають задоволенню в повному обсязі, так як факт спричинення позивачу моральної шкоди, яка полягає у фізичній болі та стражданнях внаслідок спричинення позивачу тілесних ушкоджень підтверджено вироком суду, підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1195, ч. 1 ст. 1197, ст. 1198 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Розмір доходу фізичної особи - підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців. Розмір доходу від підприємницької діяльності, втраченого фізичною особою - підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, визначається на підставі даних органу державної податкової служби. Розмір доходу, втраченого фізичною особою - підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, обчислюється виходячи з розміру доходу, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, у сумах, нарахованих до вирахування податків. Тобто, розмір втраченого заробітку (доходу) потерпілого обов'язково визначається з урахуванням втрати чи зменшення його професійної або загальної працездатності. Здатність до трудової діяльності - сукупність фізичних та духовних можливостей людини, яка визначається станом здоров'я, що дозволяє їй займатися різного виду трудовою діяльністю. Професійна працездатність - здатність людини якісно виконувати роботу, що передбачена конкретною професією, яка дозволяє реалізувати трудову зайнятість у певній сфері виробництва відповідно до вимог змісту і обсягу виробничого навантаження, встановленого режиму роботи та умов виробничого середовища. Параметрами оцінки є збереження або втрата професійної здатності, можливість трудової діяльності за іншою професією, яка за кваліфікацією дорівнює попередній, оцінка допустимого обсягу роботи у своїй професії і посаді, можливість трудової зайнятості в звичайних або спеціально створених умовах. Законодавство вирізняє професійну та загальну працездатність. Професійна працездатність передбачає здатність працівника до роботи за конкретним фахом і на певній посаді, у той час як загальна працездатність - це здатність до виконання будь-якої роботи у звичайних умовах праці. На підставі цих даних суд визначає розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу) у відсотках, що підлягає відшкодуванню. Вирішуючи спір про відшкодування втрати середнього заробітку за період лікування та стягуючи з відповідача на користь позивача різницю між виплатами за листками непрацездатності ( а.с. 4) та середнім заробітком ( а.с. 14), суд бере до уваги наведені норми матеріального права, та враховує, що роботодавець провів позивачам оплату у зв'язку з тимчасовою утратою працездатності у повному розмірі заробітної плати (а.с.4,14). На підставі викладеного,

Outcome: partial