Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

19.05.2015 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] «Про стягнення боргу за договором позики». 16.06.2015 року представник позивача [PERSON] подала суду заяву "Про збільшення та уточнення позовних вимог" в яких просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу, відповідно до розписки від 26.10.2014 року, яка становить - 10 000 тисяч доларів США (221 200 гривень за курсом Національного банку України на день подання позову) з урахуванням індексу інфляції у розмірі 97 985 грн. 84 коп., три проценти річних за період прострочення - 3 763 грн. 21 коп., проценти за користування позикою у розмірі 110 593 грн. 50 коп., пені у розмірі подвійної ставки Національного банку України у розмірі 56617 грн. 82 коп., судові витрати 3654 грн., а всього стягнути - 493 801, 37 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, але надала заяву суду про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримала повністю, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Аналогічну заву подала представник позивача - [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим за місцем його реєстрації про день, час та місце розгляду справи (а.с.17). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено наступне, що за усною угодою позики [PERSON] передала [PERSON] 10 000 тисяч доларів США, дана обставина підтверджується письмовою розпискою від 26.10.2014 року, яка була надана позичальником в присутності двох свідків. За умовами розписки [PERSON] зобовязався повернути кошти до 20.11.2014 року [PERSON] (а.с.9). Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язуєте повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу (ст. 1054 ЦК України), інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. Саме наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Оскільки розписка від 26.10.2014 року на час розгляду справи судом знаходиться у позивача, це свідчить про невиконання відповідачем боргового зобовязання. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за розпискою у розмірі 10 000 тисяч доларів США (становить 221 200 грн. за курсом Національного банку України на подання позовної заяви) є законними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом повністю. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань та стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошових зобовязань, стягнення процентів за користування позикою, пені у розмірі подвійної ставки НБУ ,суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 Цивільного Кодексу України передбачено зобовязання підлягають виконанню у вказаний в договорі строк, а якщо строк визначений моментом вимоги, то протягом семи днів з моменту отримання вимоги кредитора. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, як вбачається із росписки, відповідачем було взято на себе зобов'язання про сплату, яка складатиме 50% від суми позики та пеню у розмірі подвійної ставки НБУ. Відповідно до ст. 1048 УК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктом 2 ст. 1048 визначено, договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін. Відповідно до розрахунку позивача індекс інфляції за весь час прострочення повернення позики становить 97 985 грн. 84 коп. грн. Три проценти річних від простроченої суми становлять 3 763 грн. 21 коп. Проценти за користування позикою у розмірі 110 593 грн. 50 коп. Пеня у розмірі подвійної ставки НБУ у розмірі 56 617 грн. 82 коп. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, тому зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотки річних від простроченої суми, а також згідно домовленості сторін, при неповерненні суми в строки, відповідач має сплатити 50 % від суми позики та пеню у розмірі облікової ставки НБУ, тому в цій частині позовні вимоги також визнаються судом законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial