Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Черкаській області, Комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову зазначив, що судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі №711/6929/15-ц від 14.09.2015р. з позивача було стягнуто на користь КП «Придніпровська СУБ» заборгованість з утримання будинків та споруд в сумі 3234,33грн. та судовий збір в розмірі 121,80грн. На підставі цього виконавчого документу постановою державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси від 28.09.2016р. відкрито виконавче провадження № 52359719. Проте, 27.12.2017р. виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 11.04.2019р. борг у відповідній сумі було погашено у повному обсязі. Вимогою про сплату боргу (неустойки) виданої ДПІ у м. Черкаси, з позивача було стягнуто борг у сумі 10547,87грн., на підставі даної вимоги Придніпровським ВДВС м. Черкаси 01.03.2016р. було відкрито виконавче провадження № 50337948 та постановами від 01.03.2016 та 03.03.2016р. накладено арешт на все належне позивачу майно, заборонено його відчуження та накладено арешт на належні йому кошти, що містяться на банківських рахунках. Виконавче провадження завершено 24.09.2017р. на підставі п.9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 01.04.2019р. борг у відповідній сумі було погашено у повному обсязі. Вимогою про сплату боргу (неустойки) від 02.02.2017р. виданої Головним управлінням ДФС у Черкаській області, з позивача було стягнуто борг у сумі 5232,15грн. На підставі даної вимоги Придніпровським ВДВС Черкаського МУЮ 14.04.2017р. було відкрите виконавче провадження № 53777740 та постановою від 28.09.2017р. накладено арешт на все належне позивачу майно та заборонено його відчуження. Виконавче провадження завершено 28.09.2017р. на підставі п.2 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 01.04.2019р. позивачем було сплачено суму боргу за відповідною вимогою у розмірі 5232,15грн., а також суми виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. 28.05.2019р. позивач письмово звернувся до Придніпровського ВДВС м. Черкаси з вимогою щодо зняття арешту з належного йому майна та коштів, в зв`язку із погашенням всіх сум заборгованостей перед стягувачами, однак, листом №14630 від 05.06.2019р. його було повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту з належного йому майна та рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою суду від 09 липня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначене судове засідання для розгляду справи по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Сергієнко О.П. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Головного управління ДФС у Черкаської області в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Разом з тим, 26.07.2019р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ДФС у Черкаській області із змісту якого вбачається, що Головним управлінням ДФС у Черкаській області було встановлено, що розпорядженням від 10.06.2019р. № 52359719 та від 10.6.2019р. №50337948 грошові кошти у сумі 5954,37грн. та у сумі 11801,64 надійшли на рахунок виконавчої служби з депозитивних сум позивача на примусове виконання виконавчого документа (від 05.01.2017р. та від 02.02.2017р. Таким чином, за результатами виконавчого провадження сума заборгованості з даного соціального внеску погашена в повному обсязі. У зв`язку із тим, що позивачем було повністю погашено заборгованість ГУ ДФС у Черкаській області було підготовлено та направлено до виконавчої служби лист-повідомлення від 18.07.2019р. про сплату боргу з метою вчинення заходів щодо відкликання виконавчих документів з примусового виконання. У зв`язку із цим, ГУ ДФС у Черкаській області вважає, що з їх боку права позивача порушені не були, тому просили відмовити у розгляді позовної заяви позивача в частині залучення відповідачем ГУ ДФС у Черкаській області та закрити провадження у цій частині, а вказану справу розглянути без участі їх представника за наявними матеріалами у відповідності до чинного законодавства. Представник КП «Придніпровська СУБ» в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Представник Придніпровського ВДВС м. Черкаси, в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, проте надав суду письмову заяву, в якій просив проводити судовий розгляд справи за відсутності представника та зазначили, що проти задоволення позовних вимог не заперечують. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.09.2015р. у справі № 711/6929/15-ц з [PERSON] було стягнуто на користь КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради заборгованість за послуги з утримання будинків та споруд в сумі 3234,33грн. та судовий збір в розмірі 121,80грн. (Всього стягнуто 3356,13грн.). Постановою старшого державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси від 28.09.2016р. було відкрито виконавче провадження № 52359719 за даним виконавчим документом (а.с. 20). Згідно постанови головного державного виконавця від 27.12.2017р. даний виконавчий документ повернуто стягувану КП «Придніпровська СУБ» ЧМР на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 21). Згідно інформації виданої [PERSON] КП «Придніпровська СУБ» ЧМР від 11.4.2019р. за вих. №1198, заборгованості з оплати послуг на утримання будинку та прибудинкової території власника квартири [PERSON] станом на 11.04.2019р. не має (а.с. 23). Вимогою від 02.02.2017р, №Ф-2205-17-У про сплату боргу (неустойки) виданої ГУ ДФС у Черкаській області, з позивача було стягнуто борг у сумі 5232,15грн (а.с. 15). На підставі цього виконавчого документу постановою головного державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси від 14.04.2017р. відкрито виконавче провадження № 53777740 (а.с. 16). Крім того, постановою державного виконавця від 28.09.2017р. в межах виконавчого провадження № 53777740 накладено арешт на все майно, що належить божнику [PERSON] (а.с. 17). Згідно постанови головного державного виконавця від 28.09.2017р. виконавчий документ (вимога від 02.02.2017р, №Ф-2205-17-У) повернуто стягувачу ГУ ДФС у Черкаській області на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 18). Розпорядженням Придніпровського ВДВС м. Черкаси № 53777740 від 20.06.2019р. кошти в сумі 5954,37грн., що надійшли 01.04.2019р. на рахунок обліку депозитних сум при примусовому виконання виконавчого документу (вимога від 02.02.2017р, №Ф-2205-17-У) перераховано 3232,15грн. на користь стягувача ГУ ДФС у Черкаській області, 523,22грн. виконавчого збору та 51грн. та 148грн. - витрат виконавчого провадження зараховані на розрахунковий рахунок в Державній казначейській службі України (а.с. 19). Вимогою від 05.01.2016р. №Ф-2205-17 про сплату боргу (неустойки) виданої ГУ ДФС у Черкаській області, з позивача було стягнуто борг у сумі 10547,85грн (а.с. 24). На підставі цього виконавчого документу постановою головного державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси від 01.03.2016р. відкрито виконавче провадження № 50337948 (а.с. 25). Крім того, постановою державного виконавця від 01.03.2016р. в межах виконавчого провадження № 50337948 накладено арешт на все майно, що належить божнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення: 10547,85грн. (а.с. 26). Також постановою державного виконавця від 03.03.2016р. в межах виконавчого провадження № 50337948 накладено арешт коштів, що знаходяться на рахунках, які належить божнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення: 10547,85грн. (а.с. 27). Згідно постанови головного державного виконавця від 24.05.2017р. виконавчий документ (вимога від 05.01.2016р. №Ф-2205-17) повернуто стягувачу ГУ ДФС у Черкаській області на підставі п.9 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 28). Розпорядженням Придніпровського ВДВС м. Черкаси № 50337948 від 20.06.2019р. кошти в сумі 11801,64грн., що надійшли 01.04.2019р. на рахунок обліку депозитних сум при примусовому виконання виконавчого документу (вимога від 05.01.2016р. №Ф-2205-17) перераховано 10547,85рн. на користь стягувача ГУ ДФС у Черкаській області, 1054,79грн. виконавчого збору та 199грн. - витрат виконавчого провадження зараховані на розрахунковий рахунок в Державній казначейській службі України (а.с. 29). Таким чином, станом на 11 квітня 2019р. позивачем [PERSON] було повністю погашено заборгованості по всіх виконавчих провадженнях. 28.05.219р. позивач звернувся до Придніпровського ВДВС м. Черкаси із вимогою щодо зняття арешту з належного йому майна та грошових коштів, проте листом №14630 від 05.09.2019р. Придніпровським ВДВС м. Черкаси було відмовлено через відсутність підстав для зняття арешту та рекомендовано звернутися до суду з приводу вирішення даного питання (а.с. 10-11). Крім того, із даного листа вбачається, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно [PERSON] внесені записи про обтяження: - №22571915 на підставі постанови про арешт майна № 53777740 від 28.09.2017р., видана головним державним виконавцем Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Томашковим О.С.; - №13943550 на підставі постанови про арешт майна №50337948 від 01.03.2016р. видана державним виконавцем Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Медвідь О.А. Повідомленням про сплату боргу (недоїмки) від 18.07.2019р. № 21304/23-00-17-02-014 ГУ ДФС у Черкаській області повідомило Придніпровський ВДВС м. Черкаси про сплату [PERSON] боргу на загальну суму 15780грн. та просило вимоги № Ф-2205-17-У від 02.02.2017р. та № Ф-2205-17-У від 05.01.2016р. вважати відкликаними (а.с. 60). Таким чином, з метою захисту свого порушеного права на володіння, розпорядження та користування своїм майном, позивач звернувся до суду з даним позовом. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент винесення постанови про накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує права позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно та кошти, порушується право позивача на володіння та розпорядження власним майном. Крім того, судом встановлено, що підстав для продовження обтяження на майно не має, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. В той же час, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про зняття арешту з майна, що належить боржнику [PERSON] , накладений постановою Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ у Черкаській області в межах виконавчого провадження № 53777740 від 04.04.2017р. не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що у цей день і в цьому виконавчому провадженні державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

Outcome: partial