Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше одного прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявленого позивач вказує, що відповідач отримує офіційно пристойну заробітну плату, не має інших дітей та утриманців, а також не сплачує аліментів за іншими судовими рішеннями. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 7.08.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1226, між сторонами зареєстровано шлюб (а.с.5). На стадії судового розгляду в провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа №278/1498/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Від даного шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с 10-11). Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким заперечив проти задоволення позовних вимог у визначеному розмірі. Зазначив, що фінансове навантаження, в тому числі на дітей, в основному несе він. Проти свого батьківського обов`язку щодо утримання доньок не заперечує, однак просив стягувати аліменти у визначеному ч. 2 ст. 183 СК України розмірі, а саме - у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповіді на відзив позивач не подала. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Верховною Радою України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання спільних з позивачем дітей, заява підлягає до часткового задоволення. При цьому, суд вважає, що заявлена сума аліментів у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, але не менше одного прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку завелика і має бути зменшена. Позивачем не доведено та достатніх доказів суду не надано для задоволення позовної вимоги в розмірі, більшому за мінімальний. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 768, 40 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial