Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, посилаючись на те, що 18 травня 2008 року між позивачами та [PERSON], [PERSON] укладено договір позики грошових коштів на суму 27795,95 грн. строком на один рік. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21.04.2011 року з відповідачів на їх користь стягнуто суму боргу за договором позики. [PERSON] [INFO] помер. Рішення суду до теперішнього часу не виконано, заборгованість складає 21649,13 грн. в зв'язку з чим позивачі просять стягнути на їх користь з відповідача [PERSON] проценти за договором позики на рівні облікової ставки Національного Банку України починаючи з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2015 року в сумі 3131,42 грн., нарахування за індексом інфляції з 01 серпня 2014 року по 31 травня 2014 року в сумі 12173,31 грн. та три проценти річних від суми простроченого боргу в сумі 485,77 грн., а всього 15790,50 грн. а також покласти на відповідача судові витрати по справі: витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. та сплату судового збору в сумі 243,60 грн. В судове засідання позивачі не з»явились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, підтримали позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилась. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачеві [PERSON] направлялися повістки, які повернулись до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Судом направлявся запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області щодо повідомлення інформації про місце проживання відповідача [PERSON] З відповіді вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS], за якою і направлялись повістки. Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зазначене свідчить, що відповідач [PERSON] не бажає отримувати повістки та не цікавиться розглядом справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки вона належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з"явилась в судове засідання, заперечень проти позову не надала, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено: Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 квітня 2011 року стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] суму боргу згідно розписки від 18 травня 2008 року в сумі 27 795,95 грн. Рішення набрало чинності 3 травня 2011 року (а.с.11) Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 травня 2012 року стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] нарахування за індексом інфляції в сумі 6135,21 грн. та три проценти річних від суми простроченого боргу в сумі 2013, 93 грн., а всього 8 149,14 грн.(а.с.13) Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 листопада 2014 року стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] проценти, нарахування за індексом інфляції та суму трьох процентів річних від простроченого боргу з 01.11.2011 року по 31.08.2014 року в сумі - 9662,11 грн. (а.с.14) Вказані рішення знаходяться на виконанні в відділі державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції в Харківській області і станом на 21 травня 2015 року заборгованість за основним боргом складає 21649,13 грн. (а.с.12) Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.16) Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на корті вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з ст. 1048 ЦК України позичкодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню проценти на рівні облікової ставки НБУ з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2015 року в сумі 3131,42 грн. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому позовні вимоги щодо стягнення інфляційних нарахувань підлягають задоволенню за період з 01.09.2014 року по 31.05.2015 року в сумі 11 905,29 грн. та трьох процентів річних в сумі 485,77 грн. Вимоги, щодо стягнення інфляційних нарахувань за серпень 2014 року не підлягають задоволенню, оскільки вказані вимоги позивачів вже були задоволенні рішенням Ізюмського міськрайонного суду харківської області від 05 листопада 2014 року (а.с.16) Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial