Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі розміром 1500,00 грн. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 17.10.2000 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у подружжя народилася дитина : [PERSON], [INFO]. З відповідачем у неї спільне життя не склалося, немає взаємопорозуміння, поваги. Тому шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства з відповідачем позивач не веде, тому шлюб носить формальний характер. Угоди щодо добровільної сплати аліментів між сторонами не досягнуто, відповідач будучи працездатним, не маючи інших утриманців, добровільно надавати допомогу на утримання дитини відмовляється. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві, і просила суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу, стягнення з відповідача на її користь аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 643,00 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав. В частині стягнення аліментів позов визнав про стягнення з нього 700,00 грн. щомісячно, оскільки вказав на скрутне матеріальне становище. Представник відповідача підтримав позицію відповідача та просив позов задовольнити частково. Суд, дослідивши матеріали справи та надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що із встановлених обставин справи випливають сімейні правовідносини, а також, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.10.2000 року між [PERSON] та [PERSON], відділом РАГСу Івано-Франківського міськвиконкому, зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 1177 (а.с. 4). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення, оскільки стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім'ї, а подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Про способи виконання обов'язку утримувати дітей в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, враховуючи, що відповідач в частині стягнення аліментів у розмірі 643.00 грн. позов визнав, однак позивач не подала про стягнення саме такої суми письмової заяви, суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишити проживати з матір'ю, при реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «[PERSON]», а також в частині стягнення аліментів позов слід задовольнити частково та з відповідача слід стягувати щомісячно аліменти на користь позивача у розмірі 643,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 ч.1 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів»,

Outcome: partial