Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 12 березня 2013 року в них з відповідачем народився син [PERSON], згідно свідоцтва про народження батьком дитини є [PERSON] Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В судове засідання [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач надав заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини визнає у повному обсязі, проти стягнення аліментів на утримання дружини заперечує, оскільки не має фінансової можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Крім того, [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ним та [PERSON] шлюб, який зареєстровано 15.09.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1079. [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення первісного позову та задоволення в повному обсязі зустрічного позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 312227 сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Виконавчого комітету Рубіжанської міської ради від 01.04.2015 року № 13741 дитина зареєстрована та проживає разом з матір'ю, [PERSON] У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову (02.04.2015 року) з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову (02.04.2015 року) до досягнення дитиною трьох років (12.03.2016 року) з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, оскільки загальний розмір утримань, що здійснюються з заробітної плати, не може перевищувати 50%. При цьому посилання [PERSON] на відсутність фінансової можливості надавати матеріальну допомогу дружині не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно довідки про доходи № 640 від 15.05.2015 року [PERSON] працює у 6 державній пожежно-рятувальній частині ГУ ДСНС України в Харківській області на отримує заробітну плату у розмірі 2772,99грн. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. При цьому суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснює відповідачеві його відповідальність за прострочення сплати аліментів, передбачену ст. 196 Сімейного кодексу України. Щодо позовних вимог за зустрічним позовом про розірвання шлюбу, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 15.09.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1079. З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.05.2015 року [PERSON] та [PERSON] надано строк для примирення терміном в 2 місяці. Судом встановлено, що протягом зазначеного строку сторони не примирились, згоди щодо збереження шлюбу не дійшли. Відповідно до розяснень, наданих у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому зустрічні позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, сума судового збору у розмірі 243, 60 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial