Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

13 квітня 2017 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12857,89 грн. 29 травня 2017 року суддею Пирятинського районного суду Полтавською області Нагорною Н.В. винесено ухвалу, якою справу №544/370/17 за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Варвинського районного суду Чернігівської області. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області 15 червня 2017 року провадження по справі відкрито. Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 10.08.2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатив, що стало підставою для звернення до суду. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2017 року має заборгованість в сумі 12857,89 грн., з яких: 158,04 грн. - заборгованість за кредитом; 8449,50 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3161,88 - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 588,47 грн. - штраф (процентна складова). Тому, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 12857 грн. 89 коп., а також судові витрати у розмірі 1600 грн. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника банку, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував (а.с.38). Відповідач в судове засідання повторно не з'являвся, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, робить висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є правонаступником ПАТ КБ «Приват Банк» (а.с.34). Згідно кредитного договору № б/н від 10.08.2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит у позивача, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 4-5). Відповідач своїм підписом у заяві (а.с.6) підтвердив, що ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, та підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов і правил надання батьківських послуг, які є частиною договору, відповідач взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Проте, відповідач зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконує. Внаслідок цього станом на 28 лютого 2017 року у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 12857,89 грн., з яких: 158,04 грн. - заборгованість за кредитом; 8449,50 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3161,88 - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 588,47 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 4-5). Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлених договором. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, відповідно до п. 2.1.1.7.6 цих Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Сума штрафу згідно до розрахунку становить 500 грн. (фіксована складова) та 588 грн. 47 коп. процентна складова. Згідно до довідки про умови кредитування (а.с.7) між сторонами було досягнуто згоди щодо можливості нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Так, згідно до розрахунку заборгованості, відповідачу нараховано суму пені та комісій в розмірі 3161 грн. 88 коп. Як передбачає Постанова ВСУ від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 - відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на наведене, суд, аналізуючи підстави для застосування цивільно-правової відповідальності, щодо нарахування пені та штрафу по даному кредитному договору знаходить їх тотожними, а підстава для їх застосування - порушення боржником строків виконання грошового зобов'язання - одним і тим же порушення. Зважаючи на що, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в частині стягнення штрафу за невиконання умов договору, і наголошує, що на засадах розумності та справедливості, з врахуванням обставин справи, вважає за можливе задовольнити позов лише в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань. За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією. При поданні позову до суду позивач сплатив 1600 гривень 00 копійок судового збору, про що засвідчує платіжне доручення (а.с. 1). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно до задоволеного позову в сумі 1464,48 грн. (91,53 %). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial