Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 20 березня 2013 р. з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, вказавши, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 1984 р. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які досягли повноліття та мешкають окремо. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2011 року шлюб між ними розірваний. В період шлюбу за спільні кошти починаючи з 1986 року вони збудували домоволодіння [ADDRESS], впродовж спільного подружнього життя з чоловіком робили в будинку поточний та капітальний ремонти. В зв'язку з тим, що згоди про поділ спільного майна ними не досягнуто, вона просить суд визнати вказане домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS]. 12 листопада 2013 року позивач свої вимоги уточнила, просила з урахуванням проведеної судової будівельно-технічної експертизи визнати спірне домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, визнати будівельні матеріали, обладнання, яке було використане при самочинному будівництві навісу «б1» до літньої кухні Б, мансарди та прибудови «а1» до будинку А-1, сараю «Е», погрібу «Ж» спільною сумісною власністю подружжя. Стягнути з відповідача на її користь вартість ? частини домоволодіння [ADDRESS] у розмірі 156 996,00 грн., стягнути з відповідача на її користь вартість ? частини самочинного будівництва та території спірного домоволодіння у розмірі 42561,00, залишити домоволодіння та самочинно збудовані будівлі у власності відповідача, стягнути з відповідача понесені нею витрати по справі: на правову допомогу у розмірі 1740,00 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 2100,00 грн. та 350,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1270,40 грн. та витрати понесені нею на виготовлення документів БТІ у розмірі 215,76 грн. В ході розгляду справи позивач вимоги уточнила, просила визнати спірне домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, визнати будівельні матеріали, обладнання, яке було використане при самочинному будівництві навісу «б1» до літньої кухні Б, мансарди та прибудови «а1» до будинку А-1, сараю «Е», погрібу «Ж» спільною сумісною власністю подружжя, стягнути з відповідача на її користь вартість ? частини домоволодіння [ADDRESS] у розмірі 114435грн., стягнути з відповідача на її користь вартість ? частини самочинного будівництва та території спірного домоволодіння у розмірі 42561,00 грн., залишити домоволодіння та самочинно збудовані будівлі у власності відповідача, стягнути з відповідача понесені нею витрати по справі: на правову допомогу у розмірі 1700,00 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 2450,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1799,36 грн. та витрати понесені нею на виготовлення документів БТІ у розмірі 215,76 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] на вимогах наполягали з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач суду пояснила, що проживала разом з відповідачем з 1984 року спочатку у її батьків. У 1986 році вони взяли ділянку та почали будувати будинок, будівництво якого закінчили у 1989 році. За період спільного життя у них народилося двоє дітей, тому вони продовжували розширювати домоволодіння, будуючи додаткові споруди, однак чоловік узаконювати їх не хотів. Сімейне життя між ними не склалося, чоловік зловживав спиртним і після побиття її чоловіком в 2010 році вона подала до суду на розлучення. Після чого вона подала позов на поділ майна, однак відповідач документи їй на домоволодіння не дає. В будинку він проживає один, вона з 2010 року винаймає собі житло, діти теж винаймають квартири. Просить задовольнити позовні вимоги, оскільки домоволодіння будували в період шлюбу за власні кошти, найманих працівників у них не було, все зароблене вони з відповідачем витрачали на будівництво. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов визнали частково. Відповідач суду пояснив, що будинок збудував за власні кошти, оскільки ще до весілля у нього були власні заощадження, він займався фермерством. Твердження позивачки стосовно його відмови надати їй документи на будинок не відповідає дійсності, як і те, що він зловживав спиртним, оскільки працює машиністом бензовоза і не має на це можливості. Він згоден оплатити суму будматеріалів, однак сума, яку позивач просить з нього стягнути, завищена, і він не має можливості її сплатити. Отримати грошову компенсацію і віддати будинок позивачу він не згоден, оскільки будинок будував сам і зараз в ньому проживає, тому вважає, що позивачка теж може проживати в їх будинку. За час спільного проживання вони дійсно збудували самочинні побудови на території домоволодіння та зробили прибудову до будинку. Представник відповідача [PERSON] доповнив, що на його думку позивач має право власності на ? частину будинку, і вважав необхідним поділити вартість будматеріалів, з яких побудовані самочинні побудови. Вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 вересня 1984 року сторони зареєстрували шлюб в Довгинцівському відділ ЗАГСу м. Кривого Рогу, актовий запис № 505 ( а.с. 4 -копія свідоцтва про укладення шлюбу). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5 - копія рішення). За період подружнього життя сторони збудували будинок «А-1», літню кухню «Б», сараї «В», душ «Г», вбиральню «Д», огорожу, ворота №1,2, водоколонку І та вимощення ІІ, за адресою: [ADDRESS]. Крім того за вказаною адресою ними були збудовані самочинно: мансарда «мс», прибудова «а1», навіс «б1», сарай «Е», та погріб «Ж» (а.с. 6-10 - копія плану, поверхового плану, експлікації, а.с.41 - копія повідомлення). Житловий будинок з господарчими побудовами в [ADDRESS], зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі 256, сторінка 32 на ім'я [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво житлового будинку, що посвідчений 13.11.1986 р. Четвертою Криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано за № 4055; акта прийняття в експлуатацію, затверджений рішенням виконкому № 126/1 від 10.04.1992 р. (а.с.12 - копія довідки, а.с.39 - копія посвідчення). Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 852888, виданого на підставі рішення Криворізької міської ради від 24.10.2012 р. за № 1459, посвідчено право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0677 га, яка розташована по [ADDRESS] і надана йому для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.10 - копія акту). Позивач зареєстрована [ADDRESS] (а.с.22 - копія довідки). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 209 від 06.11.2013 року визначена дійсна ринкова вартість домоволодіння [ADDRESS], яка складає 313992,00 грн. В грошовому відношенні ? частка складає суму - 156996,00 грн. Вартість самочинного будівництва, розташованого на території домоволодіння [ADDRESS], складає суму - 85 122,00 грн. (а.с.53-68 - копія висновку). Повідомленням від 12.11.2013 року експерт Куча Н.К. уточнила, що вартість домоволодіння [ADDRESS] без урахування вартості самочинного будівництва складає 228870,00 грн. (а.с.94 - повідомлення). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленість між ними. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором Пунктом 23 постанови від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" Пленум Верховного Суду України визначив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) (435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Пунктом 30 вказаної Постанови зазначено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК ( 2947-14 ). Відповідно до п.25 Постанови, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Так як відповідачем не внесено відповідної грошової компенсації на депозитний рахунок суду, суд вважає, що слід визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у спільній частковій власності. При поділі домоволодіння суд не враховує будівлі та споруди, збудовані самочинно. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі наданих суду письмових доказів суд вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог щодо визнання будівельних матеріалів та обладнання, які були використані при самочинному будівництві спільною сумісною власністю подружжя та стягнення їх вартості з відповідача, оскільки позивачем не надано доказів щодо визначення вартості цих матеріалів. Висновком експерта визначена вартість самочинних будівель, а не будівельних матеріалів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так як позов судом частково задовольняється, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати: судовий збір в сумі 1144,35 грн. (1% від вартості 1/2 частини домволодіння), по оплаті за проведення експертиз у розмірі 2 450,00 грн. та витрати на отримання правової допомоги у розмірі 1740,00 грн., оскільки вони документально підтверджені (а.с.74-81).

Outcome: partial