Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

У червні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 09 липня 2015 року між ними був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у них із відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач добровільно аліменти не сплачує, однак зобов`язаний надавати їй грошову допомогу на утримання їхньої дитини. Вказувала, що вона з відповідачем проживають окремо. Їхній син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Враховуючи вищевикладене, просила стягнути з [PERSON] ( [INFO] )на користь [PERSON] ( [INFO] , іпн. [NUMBER] ) аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 3000 (три) тисячі гривень, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до Закону, починаючи з дати подання позову і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття та стягнути судові витрати. В судове засідання позивачка не з`явилася, від неї до суду надійшла заява в якій просила суд справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та в разі відсутності відповідача не заперечує щодо ухвалення по справі заочного рішення. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду про виклик його до суду. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 липня 2015 року між сторонами був зареєстрований шлюб. (а.с. 6). Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Батьками дитини вказані: [PERSON] та [PERSON] . Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Зокрема, судом в ході розгляду справи встановлено, що син сторін проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховуючи те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення в повному об`ємі. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягають стягненню витрати в розмірі 840,80 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 6000 грн., суд приходить до наступного: Як убачається з попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат по справі, наданого адвокатом позивачки, витрати на професійну правничу допомогу складаються із: 1)Вивчення наданих клієнтом доказів та матеріалів справи, визначення правової позиції, узгодження правової позиції з клієнтом (1 год. х 800 грн. = 800 грн.); 2)Підготовки позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини (4 год. х 800 грн. = 3200 грн.); 3)Участь у судових засідання у справі (2 год. 30 хв. х 800 грн. = 2000 грн.) (а.с. 8). Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, згідно матеріалів справи, адвокат позивачки жодного разу не була присутня в судовому засіданні, що підтверджується клопотаннями адвоката про відкладення судових засідань. (а.с.19, 29). Відшкодування витрат на оплату послуг адвоката здійснюється за наявності документального підтвердження витрат, а саме платіжного доручення про сплату коштів. У разі неподання відповідних документів у суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум. Розмір відшкодування не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. Суд з урахуванням матеріалів конкретної справи, зокрема ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність. Розумна необхідність - це врахування часу, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду і складність справи; вартість відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні, наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; ціна позову; докази, що підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката (отже, це суто оціночне поняття). Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат (п. 6.5. Постанови Пленуму ВГСУ №7 від 21.02.2013 року) Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги те, що позивачкою та її адвокатом не надано суду розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг, а тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати в розмірі 840,80 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., оскільки саме на таку суму позивачка та її адвокат надали суду докази на підтвердження понесених витрат. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Outcome: approved