Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позов обґрунтований тим, що внаслідок дтп, що сталася 02.06.2018 року о 12 год. 30 хв. з вини відповідача, було завдано механічних пошкоджень автомобілю, що належить [PERSON] , а його власнику - матеріального збитку. На дату скоєння дтп відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак, позивач здійснив регламентну виплату потерпілому в розмірі 39906,56 грн., а також позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди - 982,60 грн. Загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 40889,16 грн., які й просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути витрати по сплаченому судовому збору 2102 грн. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 05 листопада 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі (а.с. 93). Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Новосад В.О. в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. 18.11.2020 р. до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву (а.с. 38-45), у якому вказує, що є учасником бойових дій, про що повідомив позивача листом від 16.08.2019 р. Зазначає, що автомобіль, яким він керував і потрапив у ДТП, був тимчасово ввезений на територію України у митному режимі "Тимчасове ввезення" на один рік, з метою особистого користування. На даний час автомобіль та всі документи на авто у нього відсутні. Жодних питань щодо неправомірності володіння відповідачем цим автомобілем зі сторони органу досудового слідства та Млинівського районного суду Рівненської області, який розглядав справу про адміністративне правопорушення № 566/850/18 після закриття кримінального провадження №1201803013130000451 (ЄРДР від 02.06.2018 року) до нього не виникало. Вважає, що оскільки він є учасником бойових дій, відшкодування шкоди потерпілим має здійснюватися моторним бюро за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю за їх безпідставністю. 22.12.2020 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 65-66), у якій висловлює свої заперечення та зазначає, що автомобіль, яким керував відповідач був тимчасово ввезений на територію України 28.04.2018 року громадянином Республіки Білорусь [PERSON] , у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року». Такі транспортні засоби можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їх особистих потреб. У даному випадку п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не може поширювати свою дію на [PERSON] , котрий є учасником бойових дій, оскільки він не був законним володільцем автомобіля «Mazda», номер [NUMBER] . Просив задовольнити позовні вимоги повністю. Суд, заслухавши відповідача [PERSON] та його представника - адвоката Новосада В.О., дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки № 3018154411061898 органу поліції про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 6), а також повідомлення [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду від 04.06.2018 р. (а.с. 9), 02 червня 2018 року о 12 год. 30 хв. в с. Підгайці Луцького району Волинської області сталася ДТП, за участю водія [PERSON] , який керував легковим автомобілем "Mazda 6", номерний знак [NUMBER] , та допустив зіткнення з вантажним автомобілем «Fiat Scudo», номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] . Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2019 року у справі № 566/850/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 8). Оскільки відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, [PERSON] 18.03.2019 року направив на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву на перерахування страхового відшкодування по ДТП, що сталося 02.06.2018 р. по справі МТСБУ № 03-PL-UА-18/12479.1 (а.с. 11-12). Згідно розрахунку вартості КТЗ марки Fiat Scudo з номерним знаком [NUMBER] після ДТП від 01.08.2019 року (а.с. 17), розмір регламентної виплати становить 39906,56 грн. Відповідно до підпункту а пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Листом МТСБУ від 19.08.2019 р. № 3.1-05/26336 (а.с. 20) повідомили [PERSON] , що МТСБУ прийняло рішення про виплату йому відшкодування шкоди в розмірі 39906,56 грн. На підставі наказу № 8246 від 16.08.2019 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] (а.с. 21), МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому [PERSON] в розмірі 39906 грн. 56 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1151696 від 16.08.2019 року (а.с. 23). Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 982 грн. 60 коп., що підтверджується рахунком на оплату № 2079 від 17.08.2018 р. (а.с. 24), актом надання послуг № 2079 від 17.08.2018 р. (а.с. 25), платіжним дорученням № 994261 від 29.10.2018 року (а.с. 26). Таким чином, загальний розмір фактично понесених витрат Моторного (транспортного) страхового бюро України склав 40889 грн. 16 коп. (39906 грн. 56 коп. + 982 грн. 60 коп.). Листом від 30.07.2019 року № 3.1-05/24013 (а.с. 95) позивач звертався до відповідача, у якому просив надати інформацію про вже здійснені взаєморозрахунки з учасниками ДТП, письмово повідомити МТСБУ про наявність чинного на дату ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного на керований ним транспортний засіб, також у разі, якщо він є учасником бойових дій або інвалід війни, або інвалід 1 групи, просили надати завірену належним чином копію відповідного посвідчення, копію свідоцтва про реєстрацію керованого ним тз та копію паспорта. При цьому звертали увагу, що відповідно до чинного законодавства, МТСБУ після сплати відшкодування має право подати регресний позов до власника тз, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, які звільнені від цього виду обов`язкового страхування. У відповідь на цей лист, [PERSON] повідомив МТСБУ листом від 16.08.2019 року (а.с. 54), що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на керований ним автомобіль укладений не був, він є учасником бойових дій, що підтвердив копієї відповідного посвідчення. При цьому відповідач копію свідоцтва про реєстрацію керованого ним транспортного засобу позивачу та суду не подавав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки передбачено ст. 1187 ЦК України. Так, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК Україниособа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Пунктом 13.1. статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Офіційне тлумачення положень вищевказаної статті наведене в Рішенні Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року у справі № 1-6/2014, згідно якого Конституційний Суд України вважає, що згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону № 1961 транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо). Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази належності відповідачу [PERSON] на праві власності, або й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо) легкового автомобіля "Mazda 6", номерний знак [NUMBER] , яким він керував в момент ДТП. У судовому засіданні [PERSON] повідомив, що на даний час цей автомобіль розібраний, та жодних документів у нього немає. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю. Щодо стягнення із відповідача судових витрат, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. У цій справі [PERSON] не звертався до суду за захистом своїх порушених прав як учасника бойових дій, він є відповідачем, а тому, враховуючи, що позов підлягає до повного задоволення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 2102 грн. згідно платіжного доручення від 16 вересня 2020 року № 9799898 (а.с. 28).

Outcome: approved