Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України" в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 112962,00 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначається, що згідно судового рішення від 16.04.2013 року вона до 17 жовтня 2013 року працювала доцентом кафедри фтизіатрії відповідача. В вересні 2012 року вона вступила у конфлікт з відповідачем, що був зумовлений тим, що вона написала на ім'я ректора відповідача рапорт про те, що асистент кафедри [PERSON] демонстративно змінив без повторної здачі диференційованого заліку оцінку, виставлену нею у заліковій книжці студента [PERSON], з «задовільно» на «відмінно», точно знаючи про те, що вона не погоджується з такою зміною оцінки, у крайній мірі без повторного проведення заліку. При цьому, змінюючи таку оцінку без повторної здачі заліку, асистент [PERSON] зберіг її підпис, підтверджуючи своїм підписом, що вона начебто в реалії оцінила знання студента не на «задовільно», а на «відмінно», що прямо та відверто не відповідає дійсності. В результаті таких дій [PERSON] на нього було накладено дисциплінарне стягнення. А все те, що здійснювалося відповідачем у майбутньому було його помстою на її принципову поведінку. Починаючи з вересня 2012 року по відношенню до неї відповідачем приймався ряд заходів явно протиправного та незаконного характеру, грубо порушуючи її право на працю і позбавивши її суттєвої частини засобів до існування. У 2012 році їй, одразу ж після зазначених вище подій, незаконно були знижені виплати заробітної плати, що встановлено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Тоді ж, відповідач діючи з особливим цинізмом видав наказ, яким зокрема, саме на відповідь на пред'явлені законні вимоги про виплату їй сум належних за рішенням суду, в якості стягнення оголосив попередження, а потім і догану. Обидва цих накази були визнані незаконними рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Продовжуючи протиправну діяльність по відношенню до неї, відповідач не виплатив їй у визначені строки грошові кошти, належні до виплати не пізніше, ніж за три дні до дня початку чергової відпустки. Окрім того, відповідач зробив спробу здолати судові рішення, видавши наказ № 409-о, яким знизив їй заробітну плату ретроактивно. Вона, не маючи наміру на подальші трудові стосунки із відповідачем, який систематично і грубо порушував її права, направила відповідачу заяву про звільнення з роботи у відповідності до ч. 1 і ч. 3 ст. 38 КЗпП України. На цей час вона знайшла альтернативну роботу, що видно з листа Київського міського протитуберкульозного диспансеру від 02.09.2013 року вих. № 1053/1. Відповідач протиправно відмовився її звільнити за її заявою. Разом із тим, відповідач звільнив її під час перебування у стані непрацездатності за прогул, при чому також ретроактивно. З-за незаконної відмови у звільненні вона втратила можливість працевлаштування на те місце роботи, куди її мали намір прийняти. Систематичне, грубе і цинічне порушення її прав відповідачем призвели до того, що вона була змушена проходити лікування на денному стаціонарі з цього приводу з 29 жовтня 2013 року по 29 листопада 2013 року. При цьому, із виписки слідує, що психотравмуючим фактором сталася саме ситуація на роботі. А остання як раз і пов'язана з грубими і протиправними діями відповідача. Таким чином, викладене свідчить, що відповідач, діючи з метою порушення її прав, позбавлення засобів до існування, здійснив ряд умисних незаконних дій, які призвели до серйозної психічної травми, яку вже треба було лікувати медичним втручанням з госпіталізацією на денний стаціонар більш ніж на 21 день. Відповідно вона в результаті незаконних і протиправних умисних дій відповідача, пов'язаних із порушенням її трудових прав, понесла моральну шкоду, яка підлягає компенсації. Вона оцінює вказану моральну шкоду по аналогії з оцінкою компенсації порушення трудових прав у справі «Кудешкіна проти Росії» (ЄСПЛ, скарга № 29492/05) в 10000,00 євро, що відповідно до курсу НБУ становить 112962,00 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили пред'явлений позов задовольнити у повному обсязі. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилалися на обставини викладені у позовній заяві та письмових доказах. Представники відповідача позовні вимоги не визнали, а у пред'явленому позові просили відмовити, вважаючи вимоги [PERSON] незаконними і необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності. Суд, вислухавши пояснення сторін, їхніх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON] наказом № 5-о від 03.01.2006 року була прийнята на посаду асистента кафедри сімейної медицини в ДЗ «ДМА МОЗ України». [PERSON] рішенням Спеціальної вченої ради Дніпропетровської державної медичної академії МОЗ України та інституту гастроентерології АМН України від 13 квітня 2006 року присуджено наукову ступінь кандидата медичних наук, що підтверджено дипломом серії ДК № 033542. Наказом відповідача № 624-0 від 31 серпня 2010 року [PERSON], к.м.н., асистента кафедри фтизіатрії, було переведено на посаду доцента цієї кафедри за строковим трудовим договором, укладеним на період з 01 вересня 2010 року по 31 серпня 2011 року. Наказом ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України» № 519-о від 29 липня 2011 року [PERSON] к.м.н., доценту кафедри фтизіатрії, продовжено роботу на цій же посаді цієї ж кафедри за строковим трудовим договором з 01 вересня 2001 року по 31 серпня 2014 року без змін умов та оплати праці. Вказаний наказ був виданий на підставі заяви позивача, поданої 22 червня 2011 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору 31 серпня 2012 року, про продовження роботи на тій смій посаді на тій же кафедрі, і саме таку заяву відповідач вважає строковим трудовим договором. На підставі наведених наказів у трудову книжку позивача, внесені відповідні записи № 10-14. Позивач була ознайомлена під підпис із наказом № 519-о та із посадовою інструкцією доцента від 01.09.2010 року. Таким чином, між сторонами було обумовлено оплату праці позивача, виходячи з попереднього окладу доцента кафедри, тобто за посадою, яку вона займала вже з 01 вересня 2010 року. Разом із тим, відповідач,

Outcome: partial