Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дитину. Посилалась на те, що у сторін 18 липня 2005 року народився син [PERSON]. 11 серпня 2009 року шлюб між її довірителькою та відповідачем було розірвано. В подальшому рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 жовтня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1\\4 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 вересня 2010 року і до повноліття дитини. На даний час у [PERSON] склалися обставини, які, на її думку, дають підстави для перегляду рішення суду. Так, матеріальне становище її довірительки значно змінилося в сторону погіршення, оскільки вона з червня 2017 року не працює та жодних доходів не отримує. Більше того, з часу розгляду судом справи про стягнення аліментів стан здоровя неповнолітнього [PERSON] погіршився, він часто хворіє та перебуває на диспансерному обліку у лікаря-уролога з діагнозом аномалія сечовивідних шляхів, лівобічний гідронефроз ІІ ст. У січня 2017 року дитина перенесла оперативне втручання. Розмір аліментів, які надає відповідач на утримання сина є надто мізерними та нерегулярними, у звязку із чим їх навіть не вистачає для нормального забезпечення життя та здоровя дитини. Про вид занять, місце роботи та стан здоровя відповідача, [PERSON] нічого не відомо, оскільки вона з відповідачем не спілкується. Враховуючи те, що на даний час у позивача та неповнолітнього сина сторін змінився майновий стан та стан здоровя в сторону погіршення, просила з урахуванням зменшення позовних вимог змінити розмір аліментів, які [PERSON] сплачує за рішенням суду від 11.10.2010 р. та стягувати з нього на корить [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 18.07.2005р. аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 930 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення нею повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не зявилися. Представник позивачки надала заяву, в якій судове засідання просила провести без участі позивача та її представника. Позов підтримала у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Надав суду заяву згідно якої просив розгляд справи провести без його участі. Позовні вимоги (зменшені) визнав та не заперечував, щодо їх задоволення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 11 серпня 2009 року (а.с.6). 18 липня 2005 року у сторін народився син [PERSON], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із матірю [PERSON] та знаходився на її утриманні (а.с.5,10). Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 жовтня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.09.2010р. і до повноліття дитини (а.с.7). Відповідно до вимог ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15 травня 2006 р., розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Так, пред'являючи позов про збільшення розміру аліментів, [PERSON] посилається на погіршення майнового стану та здоровя сина, у звязку із чим їй не вистачає наданих відповідачем коштів (аліментів) на його утримання. Як було встановлено судом, позивачка на даний час не працевлаштована та не має жодного доходу, оскільки 02 червня 2017 року звільнилася з роботи. Вказане підтверджується випискою з Пенсійного фонду України від 16.11.2017р. та довідкою Чернівецької ОДПІ від 10.11.2017р. (а.с.8,9). Згідно відомостей КМУ «Міська дитяча поліклініка» педіатричне відділення №8 (м.Чернівці вул.Руська, 273) неповнолітній [PERSON] часто хворіє. З серпня 2014 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-уролога з діагнозом аномалія сечовивідних шляхів, лівобічний гідронефроз ІІ ст. та у січні 2017 року йому проведено оперативне втручання з приводу фімозу. Дитина навчається в НВК «Любисток» (а.с.11). Крім того, у позивача [PERSON] збільшились витрати на утримання сина та придбання для нього необхідних речей. Згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч.1,2 ст..184 СК України). Таким чином, судом з достовірністю встановлено, що після ухвалення рішення Першотравневим районним судом м.Чернівці майновий стан позивача та стан здоровя неповнолітнього сина сторін значно змінився в сторону погіршення, а також те, що аліменти, які відповідач сплачує за рішенням суду від 11.10.2010р. є мізерними та не покривають витрат, які позивач несе на утримання сина, вказане, на думку суду, і є істотною підставою для збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Крім того, суд враховує, що відповідно ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. При зміні (збільшенні) розміру аліментів суд враховує те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону та наведені вище обставини, підтверджені дослідженими судом доказами, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що на підставі ч.1 ст.184 СК України із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 930 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, згідно розяснень пленуму Верховного суду України у постанові Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Отже, змінений розмір аліментів слід стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхнього неповнолітнього сина з дня набрання рішення законної сили, а не з дня подання позовної заяви, як того просила позивач. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню й судові витрати.

Outcome: partial