Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

30 січня 2020 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Комунарський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій заявник просить суд встановити факт того, що [PERSON] , на час укладання шлюбу 16.10.1935 року за національністю є німкою. З суті поданої заяви вбачається, що [PERSON] ), [INFO]. німець за національністю проживав в Бердянському повіті с. Великий Токмак з 1900 року до 1914 року. [PERSON] одружився із прабабкою [PERSON] . Від їх шлюбу [INFO] народилася бабка заявника - [PERSON] . З копії народження [PERSON] видно, що вона народилась [INFO] с. Великий Токмак, Запорізької області. За змістом відповідей « Таврического губернського правлення» наданих за період часу з травня 1915 року по вересень 1916 року, видно, що [PERSON] , німецький підданий, звертався до правління із заявами про прийняття його з дітьми в підданство Росії. Проте, в зв`язку із відсутністю метричної виписки про народження його звернення не були розглянуті. Тобто, з вказаних документів видно, що прадід з дітьми за національністю були німцями, та намагалися отримати підданство Росії. З архівного витягу Церкви Святої Трійці с. Великий Токмак Бердянського повіту Таврійської губернії Метричної книги реєстрації актів громадського стану (про народження) за 1909 рік вбачається, що [PERSON] и законная жена его [PERSON] оба православные є батьками [PERSON] , при цьому видно, що сторінку із записом пошкоджено. В архівному витягу не зазначено національності матері, а також народженої [PERSON] . За відновлювальним записом у 1951 році видано Свідоцтво про народження [PERSON] , в якому зазначено інші відомості. Так, її батьками вказано [PERSON] , в графі національність вказано німець, мати [PERSON] , в графі національність вказано українка, проте відомості про національність матері відсутні в метричній книзі реєстрації актів громадянського стану (про народження) за 1909 рік. [INFO] бабуся, [PERSON] , уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини « [PERSON] » « [PERSON] », при цьому національність сторін не зазначено. Відповідно до Архівного витягу Відділу ЗАЦС по м. Токмак Дніпропетровської області запису акту про шлюб № 173 від 16.10.1935 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини « [PERSON] », « [PERSON] ». Разом з цим, в актовому запису зазначено національність [PERSON] українка. З документів, що надаються заявником видно, що на момент укладення шлюбу, а саме [INFO] бабка [PERSON] мала національність «німка», проте, з невідомої причини, у свідоцтві про шлюб 16.10.1935 року зазначено її національність - українка. На підставі вказаних відомостей при відновлюванні актового запису у 1951 році видано Свідоцтво про народження [PERSON] із зазначенням її національності-українка. Мати заявника при оформленні документів в зв`язку із розбіжностями щодо національності [PERSON] неодноразово зверталась до установ де містяться архівні записи, задля отримання відомостей щодо національності членів родини [PERSON] , отримання ними підданства Росії, проте отримати відомості не змогла. При вирішенні питання щодо можливості мігрування до Німеччини, відповідний орган перевіряє родинні зв`язки, лінію спорідненості, у разі встановлення належності моєї бабки до національності німців на час репресій, дає заявнику на національну визначеність. Звернувшись до Комунарського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо внесення виправлень національності нареченої [PERSON] , з укр. на німка, мені було роз`яснено, що мені необхідно звернутися до суду. На теперішній час вказана помилка, що була зазначена в національності бабусі позбавляє мене права на національну визначеність, а також позбавляє права влитися у рідну етнічну групу та мігрувати до Німеччини. Оскільки внести відповідні зміни до актових записів про державну реєстрацію народження бабусі органи реєстрації актів цивільного стану не можуть, у зв`язку із чим я вимушений звернутись до суду для вирішення даного питання. Як на правову підставу задоволення заяви посилається на статтю 35 Конституції України; статтю 269 ЦК України; статтю 271 ЦК України, статтю 300 ЦК України; статтю 11 Закону України "Про національні меншини в Україні"; Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5. Ухвалою суду від 31 січня 2020 року заяву залишено без руху, надано термін для усунення недоліків (а.с.36-37). Ухвалою суду від 04 лютого 2020 року відкрито провадження в порядку окремого провадження та призначено до судового розгляду (а.с.41-42). Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та просить суд відмовити у задоволені заяви. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Дослідивши докази, суд приходить до наступного. Відповідно до відомостей з свідоцтва про народження, які знаходяться в матеріалах справи, [PERSON] , яка є бабусею заявника, батьки: батько - [PERSON] , німець, мати - [PERSON] , українка (а.с. 13). З копії народження бабусі, [PERSON] видно, що вона народилась [INFO] с. Великий Токмак, Запорізької області. За змістом відповідей « Таврического губернського правлення» наданих за період часу з травня 1915 року по вересень 1916 року, видно, що [PERSON] , німецький підданий, звертався до правління із заявами про прийняття його з дітьми в підданство Росії. Проте, в зв`язку із відсутністю метричної виписки про народження його звернення не були розглянуті. Тобто, з вказаних документів видно, що прадід з дітьми за національністю були німцями, та намагалися отримати підданство Росії. З архівного витягу Церкви Святої Трійці с. Великий Токмак Бердянського повіту Таврійської губернії Метричної книги реєстрації актів громадського стану (про народження) за 1909 рік вбачається, що [PERSON] и законная жена его [PERSON] оба православные є батьками [PERSON] , при цьому видно, що сторінку із записом пошкоджено. В архівному витягу не зазначено національності матері, а також народженої [PERSON] . За відновлювальним записом у 1951 році видано Свідоцтво про народження [PERSON] , в якому зазначено інші відомості. Так, її батьками вказано [PERSON] , в графі національність вказано німець, мати [PERSON] , в графі національність вказано українка, проте відомості про національність матері відсутні в метричній книзі реєстрації актів громадянського стану (про народження) за 1909 рік. [INFO] бабуся, [PERSON] , уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини « [PERSON] » « [PERSON] », при цьому національність сторін не зазначено. Відповідно до Архівного витягу Відділу ЗАЦС по м. Токмак Дніпропетровської області запису акту про шлюб № 173 від 16.10.1935 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини « [PERSON] », « [PERSON] ». Разом з цим, в актовому запису зазначено національність [PERSON] українка. В радянські часи належність до німецької національності приховувалася, оскільки боялися приниження віднесенням до національних меншин. Однак, враховуючи свою приналежність до німецької національності вважає себе німцем. Вся родина сповідує німецькі традиції та звичаї, вільно спілкується німецькою мовою. Згідно ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст.11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є : рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.7 вищевказаних Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Частиною 2 статті 256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім зазначених в частині 1 статті 256 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на правову підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ст..ст.. 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні», Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. В статті 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід`ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Стаття 3 Конвенції визначає, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, у п.п.7, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» роз`яснено, що при розгляді справ про встановлення неправильності в актовому записі про народження суди мають враховувати, що він зокрема повинен містити відомості про національність і громадянство батьків. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. Зважаючи на вищевикладене, оскільки встановлення факту дасть можливість відновити національність та встановити національну приналежність заявника до національності німець обгрунтованою. На підставі викладеного та

Outcome: partial