Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

04.07.2018 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: в будинку № 9 по вул. Поштова, смт Савинці Балаклійського району Харківської області. В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві вказала, що на підставі рішення Балаклійського районного суду від 14 липня 1992 року на праві приватної власності належить ? частина вищезазначеного житлового будинку. 28 грудня 1992 року право власності було зареєстроване в Балаклійському БТІ. Власником будинку № 9 по вул. Поштова, смт Савинці Балаклійського району Харківської області є позивач. 22.10.2018 року позивачем [PERSON] було подано до суду уточнену позовну заяву в якій було змінено населений пункт з с. Морозівка на смт Савинці Балаклійського району Харківської області. Балаклійським районним судом Харківської області були направлені відповідні запити до Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області , щодо місця реєстрації відповідачів на що отримали відповідь, що в будинку № 9 по вул. Поштова, в смт Савинці Балаклійського району Харківської області зареєстрована відповідач [PERSON] , інші відповідачі [PERSON], [PERSON] не зареєстровані за вказаною адресою. Отже, відповідач [PERSON], по теперішній час є зареєстрованою у вказаному будинку, однак в ньому фактично не проживає з 2006 року, її місце проживання позивачу не відоме. 30.05.2018 року комісією під головуванням депутата Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області [PERSON] був складений Акт обстеження про не проживання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] у вищезазначеному будинку з 2006 року. Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу розпоряджатися ним та негативно впливає на її бюджет та на оформлення субсидії на житлово-комунальні послуги. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Також просила змінити позовні вимоги , та визнати втратившим право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 9 по вул. Поштова, в смт Савинці Балаклійського району Харківської області лише відповідача [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку\~статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі рішення Балаклійського районного суду від 14 липня 1992 року та технічного паспорту від 23.11.2011 року на житловий будинок №9 по вул. Поштова, смт Савинці Балаклійського району Харківської області [PERSON] є власником. З акту від 30.05.2018 року, складеного депутатом Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області [PERSON], в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON] зареєстрована, але фактично не проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до положень ч.1\~ст.383 ЦК України\~власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2\~ст.405 ЦК України\~передбачено, що член власника сім'ї втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В правових позиціях, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від.12.04.1985 року з наступними змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами\~Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, обов'язковою умовою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є її відсутність в житловому приміщенні протягом року без поважних причин . Із змісту позову вбачається, що відповідач не проживає в спірному будинку з 2006 року з власної волі, її речі за місцем проживання відсутні, а позов пред'явлено до суду у липні 2018 року. Відповідач не проживає у будинку позивача більше року з власної волі, а своєю реєстрацією у житлі порушує права позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений\~ст. 391 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial