Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

[PERSON], в особі представника [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів. Свій позов обґрунтовує тим, що 4 жовтня 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 5 червня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]С на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 червня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з грудня 2014 року відповідач частково виконував покладені на нього обовязки по сплаті аліментів, а з травня 2015 року взагалі припинив сплачувати аліменти, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 13869 грн. 46 коп. (на двох дітей станом на 18 січня 2017 року). Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 3715 грн. 90 коп. на кожну дитину та судові витрати: судовий збір в сумі 640 грн. та комісію банку в сумі 10 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги збільшив, просив суд стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі по 4119 грн. 91 коп. на кожну дитину, а всього 8239 грн. 82 коп. та судові витрати: судовий збір в сумі 640 грн., комісію банку в сумі 10 грн. та витрати, повязані з правовою допомогою в сумі 4160 грн. Представники позивача в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що він виконує свій обовязок щодо утримання неповнолітніх дітей. Крім того зазначив, що діти, починаючи з 1 травня 2016 року за домовленістю з відповідачкою проживають з ним та знаходяться на його утриманні, оскільки відповідачка знаходиться за кордоном. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 3,11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що з 4 жовтня 2003 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 8 липня 2014 року. Додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 вересня 2014 року змінено прізвище відповідачки з [PERSON] на [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] 14 березня 2004 року та [PERSON], 23 липня 2005 року їх батьками є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 5 червня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]С на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 червня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 24 листопада 2014 року. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину. Як вбачається з довідки-розрахунку від 30 березня 2017 року про сплату аліментів [PERSON] на користь [PERSON] згідно виконавчого листа №711/5573/14ц (на утримання дитини [PERSON]С.) відповідачем в червні липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 року сплачено 0,00 грн., в січні 2015 року сплачено 1258 грн. 65 коп., в лютому 1258 грн. 65 коп., в березні 2015 року 5422 грн. 70 коп., в квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2015 року, січні, лютому, березні, квітні 2016 року сплачено по 791 грн. щомісячно, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2016, січні, лютому 2017 року сплачено 0,00 грн., в березні 2017 року сплачено 8751 грн. Заборгованість по сплаті аліментів, станом на 30 березня 2017 року становить 93 грн. 52 коп. Як вбачається з довідки-розрахунку від 30 березня 2017 року про сплату аліментів [PERSON] на користь [PERSON] згідно виконавчого листа №711/5573/14ц (на утримання дитини [PERSON]С.) відповідачем в червні липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 року сплачено 0,00 грн., в січні 2015 року сплачено 1258 грн. 65 коп., в лютому 1258 грн. 65 коп., в березні 2015 року 5422 грн. 70 коп., в квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2015 року, січні, лютому, березні, квітні 2016 року сплачено по 791 грн. щомісячно, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2016, січні, лютому 2017 року сплачено 0,00 грн., в березні 2017 року сплачено 8751 грн. Заборгованість по сплаті аліментів, станом на 30 березня 2017 року становить 93 грн. 52 коп. Відповідно до ч. 1\~ст. 196 СК\~та розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22\~постанови від 15 травня 2006 р. N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена\~ст. 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При цьому, пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Згідно положень\~СК України\~аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом\~ст. 196 СК України\~пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це повязано з тим, що відповідно до\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2\~ст. 550 ЦК України\~відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Розраховуючи який саме розмір неустойки за прострочення аліментів слід стягнути на користь відповідачки, суд виходив з наступного. Верховний Суд України 3 лютого 2016 року при розгляді справи № 6-1477цс15 висловив правову позицію згідно якої, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Отже, право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене\~ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили. Таким чином, виходячи зі змісту\~ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог\~ст. 214 ЦПК України\~повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене\~ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням державним виконавцем вимог\~Закону України «Про виконавче провадження». Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів набрало законної сили 24 листопада 2014 року а тому обовязок сплачувати аліменти за рішенням суду виник у відповідача з 25 листопада 2014 року. Разом з тим, починаючи з вказаної дати відповідач не в повній мірі виконував свій обовязок щодо сплати аліментів, що призвело до заборгованості. Належних та допустимих доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини відповідач в судовому засіданні не надав. Так, розмір неустойки за прострочення сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] становить: за період з 25 листопада по 30 листопад 2014 року 9 грн. 50 коп. ( 26 грн. 06 коп. /розмір аліментів за 1 день/х 6 / кількість днів/= 159 грн. 60 коп. / розмір аліментів за 6 днів/; 159,60 х 6 х 1% ), за грудень 214 року 248 грн. (800х31х1%); за квітень 2015 року 2 грн. 70 коп. (9х30х1%); за травень 2015 року 2 грн. 79 коп. (9х31х1%); за червень 2015 року 2 грн. 70 коп. (9х30х1%); за липень 2015 року - 2 грн. 79 коп. (9х31х1%); за серпень 2015 року - 2 грн. 79 коп. (9х31х1%); за вересень 2015 року - 2 грн. 70 коп. (9х30х1%); за жовтень 2015 року - 2 грн. 79 коп. (9х31х1%); за листопад 2015 року - 2 грн. 70 коп. (9х30х1%); за грудень 2015 року - 2 грн. 79 коп. (9х31х1%); за січень 2016 року - 2 грн. 79 коп. (9х31х1%); за лютий 2016 року - 2 грн. 61 коп. (9х29х1%); за березень 2016 року - 2 грн. 79 коп. (9х31х1%); за квітень 2016 року - 2 грн. 70 коп. (9х30х1%); за травень 2017 року 248 грн. (800х31х 1%); за червень 2016 року 240 грн. (800х30х1%); за липень 2016 року - 248 грн. (800х31х 1%); за серпень 2016 року - 248 грн. (800х31х 1%); за вересень 2016 року 240 грн. (800х30х1%); за жовтень 2016 року - 248 грн. (800х31х 1%); за листопад 2016 року - 240 грн. (800х30х 1%); за грудень 2016 року 248 грн. (800х31х 1%); за січень 2017 року - 248 грн. (800х31х 1%); за лютий 2017 року 224 грн. (800х28х 1%). Загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON], [INFO] за період з 25 листопада 2014 року по 31 березня 2017 року становить 2725 грн. 14 коп. Розмір неустойки за прострочення сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] становить: за період з 25 листопада по 30 листопад 2014 року 9 грн. 50 коп. ( 26 грн. 06 коп. /розмір аліментів за 1 день/х 6 / кількість днів/= 159 грн. 60 коп. / розмір аліментів за 6 днів/; 159,60 х 6 х 1% ), за грудень 214 року 248 грн. (800х31х1%); за квітень 2015 року 2 грн. 70 коп. (9х30х1%); за травень 2015 року 2 грн. 79 коп. (9х31х1%); за червень 2015 року 2 грн. 70 коп. (9х30х1%); за липень 2015 року - 2 грн. 79 коп. (9х31х1%); за серпень 2015 року - 2 грн. 79 коп. (9х31х1%); за вересень 2015 року - 2 грн. 70 коп. (9х30х1%); за жовтень 2015 року - 2 грн. 79 коп. (9х31х1%); за листопад 2015 року - 2 грн. 70 коп. (9х30х1%); за грудень 2015 року - 2 грн. 79 коп. (9х31х1%); за січень 2016 року - 2 грн. 79 коп. (9х31х1%); за лютий 2016 року - 2 грн. 61 коп. (9х29х1%); за березень 2016 року - 2 грн. 79 коп. (9х31х1%); за квітень 2016 року - 2 грн. 70 коп. (9х30х1%); за травень 2017 року 248 грн. (800х31х 1%); за червень 2016 року 240 грн. (800х30х1%); за липень 2016 року - 248 грн. (800х31х 1%); за серпень 2016 року - 248 грн. (800х31х 1%); за вересень 2016 року 240 грн. (800х30х1%); за жовтень 2016 року - 248 грн. (800х31х 1%); за листопад 2016 року - 240 грн. (800х30х 1%); за грудень 2016 року 248 грн. (800х31х 1%); за січень 2017 року - 248 грн. (800х31х 1%); за лютий 2017 року 224 грн. (800х28х 1%). Загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON], [INFO] за період з 25 листопада 2014 року по 31 березня 2017 року становить 2725 грн. 14 коп. Таким чином, загальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання на утримання дітей становить 5450 грн. 28 коп. (2725 грн.14 коп. х 2). Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Яке встановлено в судовому засіданні і цього не заперечували сторони, позивачка з 1 травня 2016 року по 13 травня 2017 року перебувала за кордоном. В цей період часу неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживали разом з відповідачем та знаходилися на його утриманні. Незважаючи на те, що діти знаходилися на утриманні відповідача, ним в березні 2017 року на користь позивачки було сплачено по 8751 грн. аліментів на кожну дитину. Отже враховуючи вказані обставини та матеріальний стан відповідача, суд приходить до висновку зменшити розмір неустойки та стягнути неустойку розмірі, який виник за період з 25 листопада 2014 року по 1 травня 2017 року в сумі 293 грн. 05 коп. на кожну дитину, а всього 586 грн. 10 коп. Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь 4160 грн.. витрат, повязаних з правовою допомогою, з огляду на наступне: Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Згідно\~ст. 1 зазначеного закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Разом з тим склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Пунктами 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6\~Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,\~42,56\~ЦПК). В матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 13 січня 2017 року, укладений 13 січня 2017 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] (а.с.39), ордер серії ЧК №02712 від 10 березня 2017 року (а.с.38), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.40), додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 13 січня 2017 року, укладена між представником [PERSON]С мальованим С.І. та [PERSON] (а.с.51), акт виконаних робіт (надання послуг) від 4 квітня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та підписаний від імені [PERSON] [PERSON] (а.с.52). З вказаного акту вбачаться, що загальна вартість послуг адвоката становить 4160 грн. Підписання цього акут клієнт підтверджує факт належного надання послуг відповідно до породжень договору про надання правової допомоги від 13 січня 2017 року а також немає претензій до адвоката стосовно отриманих від нього послуг, вказаних у цьому акт. Адвокат підтверджує факт повної оплати клієнтом гонорару за надані послуги. Разом з тим, вказаний акт виконаних робіт не може вважатися належним доказом сплати позивачкою коштів за правову допомогу, оскільки витрати можуть бути підтвердженні лише квитанцією, платіжним дорученням або прибутковим касовим ордером. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею витрати повязані із сплатою судового збору в сумі 640 грн. На підставі наведеного, ст.196 СК України та

Outcome: partial