Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Харківський національний університет будівництва та архітектури через представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по сплаті наданих освітніх послуг у розмірі у розмірі 6\~600,00 грн., інфляційні нарахування у розмірі 760,98 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 510,03 грн., а всього 7\~871 (сім тисяч сімдесят одну) грн. 01 коп. та сплачений судовий збір. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що відповідно до Наказу №506уч від 09.09.2015 року [PERSON] було зараховано на санітарно-технічний факультет, Харківського національного університету будівництва та архітектури (далі - Університет). З ним було укладено договір № 25 (далі - Договір) про надання освітніх послуг другого рівня (магістр). Згідно з Договором Відповідач повинен вносити плату за навчання щомісяця, але умови Договору Відповідач не виконав у повному обсязі і станом на 13.10.2020 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед університетом, що складає 6600,00 грн. Наказом №151уч від 17.04.2018 року Відповідача було відраховано з Університету за порушення умов контракту та невиконання навчального плану. 08 травня 2019 року Відповідачу була надіслана претензія № 241 від 07.05.2019 року про заборгованість за навчання, та запропоновано перерахувати суму боргу 6600,00 грн. на поточний рахунок університету. Також було роз`яснено, що у разі невиконання заявлених у цій Претензії вимог в місячний строк з дня її одержання у повному обсязі Університет буде змушений звернутись до суду за примусовим задоволенням вимог, що призведе до збільшення її боргу на суму встановленого індексу інфляції та відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді. Відповідач претензію проігнорував, умови договору не виконав, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому заперечував проти позову в повному обсязі. До суду подав заяву, в якій вказав, що у період з 01.09.2017 року по 31.12.2018 року він не проходив навчання, освітні послуги не отримував, у зв`язку із неможливістю здійснювати оплату за навчання, про що в липні 2017 року він надіслав заяву ректору. Вказав, що з липня 2017 року і по теперішній час працює в ТОВ «Нова Пошта» при шестиденному робочому тижні без відриву від виробництва, про що суду надав довідку. Крім того зазначив, що на його адресу не надходило жодних повідомлень про необхідність сплати заборгованість за навчання. Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Наказом №506уч від 09.09.2015 року [PERSON] , студента 3 курсу СТФ групи ВВ-31 контрактної форми навчання, 10.09.2015 року переведено на бюджетну форму навчання санітарно-технічного факультету Харківського національного університету будівництва та архітектури (а.с. 15). На підставі заяви [PERSON] від 11 липня 2017 року, останнього допущено до участі в конкурсному відборі на денну форму навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «Магістр» (а.с. 16). Судом встановлено, що між Харківським національним університетом будівництва та архітектури в особі ректора [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою № 25, згідно умов якого виконавець (позивач) бере на себе зобов`язання за рахунок коштів одержувача (відповідача) здійснити надання останньому освітніх послуг та видати одержувачу документ про вищу освіту. Згідно з п. 9 Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 15 000 гривень. Замовник зобов`язаний вносити плату щомісяця не пізніше ніж 1 числа кожного навчального місяця (п. 10 Договору) (а.с. 19). Відповідно до Наказу Про зарахування на навчання від 11 серпня 2017 року [PERSON] зараховано з 01 вересня 2017 року студентом 1 курсу денної форми навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб (а.с. 40). Як вбачається із копії заяви [PERSON] від 14.02.2018 року, останній зобов`язався погасити заборгованість за контрактну форму навчання за 2017 рік у розмірі 4\~000 грн. до 13.03.2018 року, подальший борг за навчання у період з січня 2018 року зобов`язався погасити до 15.04.2018 року (а.с. 41). Згідно Претензії № 241/2019 про заборгованість за навчання, [PERSON] порушив умови Договору, не виконав їх в повному обсязі, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані освітні послуги в розмірі 6\~600, 00 грн. (а.с. 20). Наказом №151уч від 17.04.2018 року ректора університету [PERSON] відраховано з особового складу студентів за порушення умов контракту та невиконання навчального плану на підставі доповідної записки декана (а.с. 15, 43). Відповідно до\~п. 5 ч. 1 ст.46 Закону України «Про вищу освіту», підставами для відрахування здобувача вищої освіти є порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання. За ч.2\~ст.653 ЦК України\~у разі розірвання договору, зобов`язання сторін припиняються. Так, заява, на яку посилається відповідач про неможливість здійснювати оплату навчальних послуг та розірвання Договору між ним та університетом, згідно довідки наданої начальником відділу діловодства, до університету не надходила (а. с. 42). Крім того, згідно із ч.1\~ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст.\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України\~у встановлений строк. Згідно з\~ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За ч.2\~ст.903 ЦК України\~передбачено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату, а якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з\~ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за надані освітні послуги, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. У разі порушення зобов`язання, відповідно до\~ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В\~ст.599 ЦК України\~зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови Договору про надання освітніх послуг № 25. У відповідності до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати освітніх послуг, позивачем нараховано інфляційні витрати в розмірі 760,98 грн. та 3% річних в розмірі 510,03 грн. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч.2\~ст.77 ЦПК України. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що у відповідача була можливість в будь-який момент розірвати договір, шляхом подання заяви про відрахування за власним бажанням, позивач надавав освітні послуги та можливість їх отримати відповідачу, на час розгляду справи відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за надані йому освітні послуги у добровільному порядку, не подано будь-яких зустрічних позовних вимог або заяв і будь-яких клопотань з боку відповідача стосовно розміру заборгованості, крім того, відповідач був обізнаний про існуючу заборгованість та зобов`язався її погасити, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі\~ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при подачі позову. Встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2\~102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17 від 28.01.2020 (а.с. 12). На підставі викладеного,

Outcome: approved