Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Як вказує [PERSON] у своїй позовній заяві, вона з 16 травня 2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги про розірвання шлюбу позивачка мотивує тим, що збереження сім'ї неможливе через несумісність характерів та різні погляди на життя. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а відповідач заперечив проти розлучення, вказуючи на необхідність збереженні сім»ї, у зв'язку з чим ухвалою суду від 29 грудня 2015 року сторонам було надано строк для примирення. Після закінчення наданого судом строку, позивачка в судове засідання не зявилася, але подала письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. При цьому також вказала, що наданий судом строк для примирення ними було використано у повному обсязі, але вони так і не примирилися, а тому вона наполягає на розлученні. Відповідач в судовому засіданні також підтвердив ті обставини, що вони з дружиною не примирилися, але заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення , проаналізувавши інші матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 травня 2003 року, що зареєстрований виконавчим комітетом Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, актовий запис №18 (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження , [PERSON] народився [INFO] в смт. Ладан, Прилуцького району Чернігівської області та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.6). Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення , суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі наведеного, ст.104,105,112 СК України,

Outcome: approved