Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Північний гірничозбагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди завданої смертю чоловіка. В обґрунтування позову, позивач вказала, що в період з серпня 1989 року по лютий 2010 року її чоловік [PERSON] працював на різних посадах у Ганнівському кар'єрі Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат». Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у її чоловіка хронічне обструктивне захворювання легень другої ст. ( пиловий бронхіт другої ст.), яке за результатами розслідування було визнано професійним захворюванням. Відповідно до п.17 Акту розслідування професійного захворювання № 21 від 15 липня 2010 року причиною виникнення професійного захворювання у її чоловіка було визнано його роботу впродовж 17 років 6 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищує ГДК, зокрема пилу з вмістом вільного 8І02 від 19% до 70% в концентрації від 2,7 мг/м3 до 5,6 мг/м3 при ГДК 2,0мг/м3. Вину підприємства у виникненні у її чоловіка професійного захворювання встановлено п.19 Акту розслідування, відповідно до якого визнано, що за період роботи чоловіка керівництво відповідача не виконувало вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» в частині створення на робочих місцях належних, безпечних і здорових умов праці відповідно до вимог нормативних актів з охорони праці. 19 січня 2012 року її чоловік помер. Висновком експертної комісії Комунального закладу «Обласний центр медико- соціальної експертизи» головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації серії ДНА-03 № 000590 від 19.09.2012 року встановлено причинний зв'язок смерті її чоловіка з, встановленим йому за життя професійним захворюванням. Смертю чоловіка їй завдано моральної шкоди, яка полягає у наступному: вона втратила рідну їй людину. Смерть чоловіка призвела до того, що вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її навіть до теперішнього часу. Смерть чоловіка змусила її корінним чином змінити своє життя, адже станом на теперішній час вона змушена самостійно заробляти собі на життя, самостійно облаштовувати свій побут, на що вона витрачає весь свій час, якій раніше використовувала на власні сімейні справи. У зв'язку із смертю чоловіка суттєво погіршився її матеріальний стан, оскільки дохід чоловіка був основним джерелом їхнього сімейного бюджету. Неспроможність у повній мірі задовольнити свої нагальні потреби завдають їй додаткових моральних страждань. Зважаючи на втрату чоловіка, смерть якого настала у зв'язку з систематичним порушенням роботодавцем вимог щодо безпеки праці, що призвело до його професійного захворювання і згодом до його смерті, глибину та тривалість її моральних страждань, суттєвих незворотних негативних змін, які відбулись у її особистому житті, вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди вона оцінює в 220 000 гривень та просить суд стягнути з відповідача на її користь. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилися, звернувшись з письмовою заявою про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують та наполягають на його задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача Юфєрєва О.М. в судове засідання не з'явилися, звернувшись з письмовою заявою про розгляд справи за їх відсутності позов не визнали повністю, надала суду заперечення в якому пояснила, що дійсно, [PERSON], працював у ПАТ «ПІВНГЗК» слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар'єрі та на відвалах Ганнівського кар'єру з 08.12.1989 по 26.10.2010р. Працюючи у шкідливих умовах праці, у [PERSON] виникло професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень. Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 15 липня 2010 року, причиною виникнення професійного захворювання стала робота впродовж 17 років 6 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони. Як зазначено в позовній заяві, [INFO] [PERSON] помер. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що після смерті чоловіка - [PERSON] вона постійно перебуває у напруженому психічному стані та суттєво погіршився її матеріальний стан. Проте, зазначені обставини нічим не підтвердила. Обставини щодо психологічного стану позивача мають підтверджуватись відповідними медичними документами: довідками, епікризами, висновком лікаря- психіатра, тощо. Та жодних доказів стосовно цього [PERSON] суду не надала. Крім того, дійсно, померлий відпрацював у шкідливих умовах праці на «ПівнГЗК» більш ніж 17 років. Проте, тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику залежить від самого працівника. Про наявність шкідливих умов праці на робочому місці [PERSON] був попереджений, тобто він свідомо приймав рішення про роботу в таких умовах і свідомо продовжував працювати в таких умовах аж до того моменту, коли стали явними ознаки ушкодження його здоров'я. Що стосується погіршення матеріального стану позивачки, то вона має право звернутись до Пенсійного Фонду з заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, вважають, що твердження позивачки про те, що вона залишилась без матеріальної підтримки не відповідає дійсності, а вислови щодо втрати нормальних життєвих зв'язків - є припущенням, а тому просять суд в позовних вимогах позивачу відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] - а.с.8. Сторонами не оспорюються ті факти, що дійсно, [PERSON], працював у ПАТ «ПІВНГЗК» слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар'єрі та на відвалах Ганнівського кар'єру з 08.12.1989 по 26.10.2010р. Працюючи у шкідливих умовах праці, у [PERSON] виникло професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень. Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 15 липня 2010 року, причиною виникнення професійного захворювання стала робота впродовж 17 років 6 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони. Як зазначено в позовній заяві, [INFO] [PERSON] помер - а.с.4,5-6. Згідно довідки МСЕК серії ДНА-03 № 000590 від 19.09.2012 року встановлено причинний зв'язок смерті чоловіка позивача [PERSON] з, встановленим йому за життя професійним захворюванням - а.с.7. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. У відповідність частині 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнали позивачі, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення) з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин, суд враховує, характер та об'єм фізичних, душевних, психічних страждань позивача завданих загибеллю чоловіка, втрату можливості повної соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін у життєвих зв'язках, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає, що в відшкодування моральної шкоди [PERSON] потрібно стягнути з Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо - збагачувальний комбінат» в розмірі - 30 000,00 грн. та судові витрати на користь держави. На підставі ст. ст. 153 КЗпП України, ст.ст.1167,1168,1172 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial