Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Шосткинська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області(далі Шосткинська ОДПІ)звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 30.06.2016 р. Глухівською ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області (далі Глухівська ОДПІ), яку на даний час реорганізовано шляхом приєднання до Шосткинської ОДПІ, при перерахунку грошових коштів на зарплатні картки співробітників було помилково перераховано кошти на рахунок звільненого співробітника [PERSON] в сумі 22005,4 грн., які повинні були бути перераховані на рахунок [PERSON], яка теж згідно наказу ДФС України №2437-о від 24.06.2016 р. підлягала звільненню з посади начальника Глухівської ОДПІ. Також позивач посилається на те, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.09.2016 р. було задоволено позов [PERSON] до ГУ ДФС у Сумській області, Шосткинської ОДПІ про стягнення 22005,4 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та 22342,32 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку і ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 р. цю постанову залишено без змін, кошти їй були виплачені. Однак, Сумський окружний адміністративний суд, з яким погодився Харківський апеляційний адміністративний суд, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] вказав, що Шосткинська ОДПІ не позбавлена права звернення до суду з позовом про стягнення грошових коштів з конкретних осіб. Далі мотивує позов тим, що [PERSON] з 08.04.2015 р. по день звільнення працювала на посаді начальника Глухівської ОДПІ і як керівник мала право підпису фінансових документів, у тому числі й відомостей на виплату заробітної плати, які складаються у двох примірниках, у паперовому та електронному вигляді. Глухівською ОДПІ було сформовано дві відомості, які мали розбіжності, одна з яких на паперових носіях, де сума заробітної плати [PERSON] складає 22005,4 грн., яка підписана начальником інспекції [PERSON], та електронна відомість, яка сформована за допомогою програмного комплексу «Приват-24», де заробітна плата [PERSON] в сумі 22005,4 грн. перерахована на картковий рахунок [PERSON], яка теж підписана [PERSON] за допомогою електронно- цифрового підпису. Крім того, мотивує позов тим, що згідно Положення про Глухівську ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області, затвердженого наказом ДФС України №60 від 21.08.2014 р., ДПІ з метою організації своєї діяльності організовує планово-фінансову роботу в ДПІ, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку, забезпечує в межах повноважень, передбачених законом, ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів; начальник ДПІ очолює та здійснює керівництво діяльністю ДПІ, несе персональну відповідальність за організацію та результати її діяльності. А помилка, через яку [PERSON] не була виплачена заробітна плата, була допущена нею самою, оскільки займаючи посаду начальника інспекції та ставлячи електронний підпис на фінансових документах, вона не перевірила достовірність наведених в ній відомостей, тому просить стягнути з [PERSON] кошти в сумі 44347,72 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, але Шосткинською ОДПІ подано клопотання про те, що відзив [PERSON] на позовну заяву є необґрунтованим, а свої вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в суді позов не визнала, надавши письмові заперечення на позов, які підтримала в суді та пояснила, що дійсно до 30 червня 2016 року працювала на посаді начальника Глухівської ОДПІ і в останній робочий день (30.06.2016 р.) підписувала у паперовому варіанті відомість про виплату заробітної плати працівникам інспекції за червень 2016 року, в якій вірно було зазначено її (відповідачки) суму заробітної плати 22005,4 грн., але в електронній версії цієї відомості, яку складають працівники бухгалтерії, зокрема, проведеною перевіркою встановлено, що співробітником бухгалтерії [PERSON] були помилково зазначені не її дані, а прізвище, ідентифікаційний номер та рахунок іншої особи, а саме, звільненої на той час [PERSON] При цьому вважає, що її вини у перерахуванні цих коштів [PERSON] не було. Також послалась на те, що позивачем не зазначено жодної правової норми, на підставі якої той просить стягнути з неї кошти в сумі 44347,72 грн., та вважає, що правовою підставою для притягнення працівника до матеріальної відповідальності є положення ст. 130 КЗпП України, відповідно до якої працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. Однак, у позовній заяві не наведено, які саме протиправні дії вона (відповідачка) вчинила та чи були ці дії умисними. Крім того, послалась на те, що помилково перераховані кошти у розмірі 22005,22 грн. були отримані [PERSON], тому позивач вправі вимагати від неї їх повернення, а вказані суми (22005,4 грн. заробітної плати 22342,22 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні були виплачені їй (відповідачці) згідно постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28.09.2016 р., а відтак, цим рішенням підтверджено правомірність її дій щодо отриманих коштів. До того, ж за положеннями ст. 133 КЗпП України керівники підприємств несуть обмежену матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку, якщо таку шкоду заподіяно підприємству зайвими грошовими виплатами працівникам тощо, тому просила відмовити у задоволенні цього позову. Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Так, в суді встановлено, що [PERSON] з 08.04.2015 р. працювала на посаді начальника Глухівської ОДПІ і згідно наказу Державної фіскальної служби №2437-о від 24.06.2016 р. її звільнено з цієї посади у звязку з реорганізацією та скороченням штатної чисельності, п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати (а.с. 4). Як керівник установи [PERSON] мала право підпису фінансових документів, в т.ч.. на виплату заробітної плати і при нарахуванні і виплаті заробітної плати працівникам Глухівської ОДПІ складаються дві відомості, одна - у паперовому вигляді, яка підписується її керівником та завідувачем сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності, друга - в електронному вигляді, яка теж підписується керівником за допомогою електронного цифрового підпису, й дані обставини відповідачем не оспорюються, тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Судом також установлено, що на підставі наказу Глухівської ОДПІ від 10.09.2015 р. [PERSON] було звільнено з посади головного державного інспектора сектору фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку з угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 10). З платіжного доручення №1068 від 29.06.2016 р. вбачається, що його одержано банком 30.06.2016 р., платником є Глухівська ОДПІ, сума складає 41523,38 грн., призначення платежу заробітна плата за червень 2016 року на вкладні рахунки згідно відомості (а.с. 5). Також зі зведеної відомості по заробітній платі за другу половину червня 2016 року Глухівської ОДПІ (у паперовому вигляді) на загальну суму 41523,38 грн. щодо 9 осіб вбачається, що в ній під номером вісім значиться [PERSON] (табельний номер [NUMBER]), її ідентифікаційний номер та сума до зарахування 22005,4 грн. (а.с. 8), а згідно відомості розподілу заробітної плати Глухівської ОДПІ (у електронному вигляді) на загальну суму 41523,38 грн. щодо 9 осіб, яку прийнято банком 30.06.2016 р. о 18 год. 01 хв., в ній значиться під номером вісім [PERSON] (табельний номер [NUMBER]), інший ідентифікаційний номер та сума до зарахування 22005,4 грн. (а.с. 7). А п.2.3.1 договору про розрахунково-касове обслуговування підприємства/ організації з видачі заробітної плати з використанням платіжних карток №1512100041 від 23.01.2015 р. передбачено, що у разі якщо відомості, надані в електронному вигляді та паперовому носії відрізняються, автентичною вважається електронна відомість, згідно з якою банк здійснює зарахування, і відповідно до п.4.3. цього договору відповідальність за розбіжності між паперовою та електронною відомістю несе клієнт, банк здійснює контроль лише загальної суми по відомості (а.с. 6). З постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28.09.2016 р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 р., а тому набрала законної сили, вбачається, що адміністративний позов [PERSON] задоволено і стягнуто з Шосткинської ОДПІ на її користь 22005,4 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, та 22342,32 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, а всього 44347,72 грн. З мотивувальної частини цієї постанови суду вбачається, що 30.06.2016 р. [PERSON] було звільнено з посади начальника Глухівської ОДПІ з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати за червень 2016 року, сума до виплати складала 22005,4 грн., але нараховані їй до виплати кошти були перераховані на картковий рахунок іншої особи (а.с. 16 - 19). Крім того, в суді встановлено й дані обставини сторонами не оспорюються, що на виконання цього судового рішення 27.02.2017 р. [PERSON] було перераховано невиплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку (а.с. 24). А за змістом ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них обовязків і при її покладенні права та законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Виходячи з цих положень закону, суд вважає безпідставними вимоги про стягнення з відповідачки суми 22342,32 грн. як виплаченого їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, бо при звільненні відповідачки їй дійсно не була виплачена заробітна плата, що встановлено вищевказаною постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.09.2016 р., а отже й не було заподіяно прямої дійсної шкоди на вказану суму Шоскинській ОДПІ від дій [PERSON] В даному випадку суд вважає, що Шосткинській ОДПІ дійсно була заподіяна шкода зайвими грошовими виплатами в сумі 22005,4 грн., які були перераховані на рахунок звільненого працівника [PERSON] На думку суду, це сталося з вини [PERSON], за електронним цифровим підписом якої було відправлено до банку електронну відомість на заробітну плату, в яку замість [PERSON] помилково внесено дані вже звільненого працівника [PERSON], внаслідок чого останній були безпідставно перераховані кошти в сумі 22005,4 грн. Посилання ж відповідачки на те, що це сталося з вини головного державного інспектора сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Глухівської ОДПІ [PERSON], що підтверджується Висновком за результатами перевірки фактів, викладених у зверненні громадянки [PERSON] щодо не отримання нею розрахункових коштів після звільнення з посади начальника Глухівської ОДПІ., затвердженим 22.07.2016 р. в.о. начальника ГУ ДФС у Сумській області [PERSON] (а.с. 61-65), є безпідставним з огляду на таке. Так, відповідно до положень ст.ст. 1,3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис це вид електронного підпису, отриманого за результатами криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа, й за правовим статусом електронний цифровий підпис прирівнюється до власноручного підпису. Тому суд вважає, що оскільки вищевказана електронна відомість була підписана електронним цифровим підписом [PERSON], яка згідно Положення про Глухівську ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області, затвердженого наказом ДФС України №60 від 21.08.2014 р., (а.с. 15) як начальник інспекції очолює та здійснює керівництво діяльністю ДПІ, несе персональну відповідальність за організацію та результати її діяльності. Разом з тим, п.2 ст. 133 КЗпП України серед іншого передбачено, що керівники підприємств, установ, організацій несуть обмежену матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам. Оскільки шкода позивачу, яка полягала у зайвих грошових виплатах, була заподіяна з вини відповідачки, то вона мала б нести обмежену матеріальну відповідальність у розмірі свого середнього місячного заробітку. Однак, Шосткинська ОДПІ звернулася до суду з цим позовом і, не пославшись на конкретну правову норму, фактично просила стягнути з відповідачки як колишнього працівника заподіяну установі шкоду в повному розмірі, а саме, 44347,32 грн. А ст. 60 ЦПК України передбачено,що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, й кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте позивач не скористався своїм правом прийняти участь в судовому засіданні та не надав суду доказів, зокрема, щодо розміру середньомісячного заробітку відповідачки, у звязку з чим суд був позбавлений можливості визначити, в якому розмірі підлягає відшкодуванню заподіяна нею шкода, а тому в задоволенні цього позову слід відмовити. Разом з тим, це не перешкоджає Шосткинській ОДПІ звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в розмірі середньомісячного заробітку з винних осіб. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed