Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідача та просить змінити розмір аліментів на неповнолітніх дітей з твердої грошової суми на 1/3 частину всіх видів його доходу, починаючи з часу подачі позовної заяви і досягнення старшою дитиною повноліття. Позов мотивовано наступним. У сторін є двоє спільних неповнолітніх дітей. Рішенням суду присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на дітей в розмірі 614грн. на сина та 765грн. на дочку. Відповідач сплачує дані кошти, однак їх не вистачає для належного забезпечення дітей. В свою чергу, вона втратила дохід, так як після народження сина не має змоги працювати та 23.01.2019р. припинила підприємницьку діяльність. Також, в березні 2019 року в дочки виявлено погіршення зору та самостійно займається її лікуванням. Представник позивача - адвокат Матвійчук Г.М. подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання також не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.11.2008р., від якого у них є спільні неповнолітні діти: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та на утримання яких з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти в розмірі 614грн. на дочку та 765грн. на сина, щомісячно, що стверджується рішенням суду, свідоцтвами про народження, витягом з будинкової книги та виконавчим листом. Згідно листка огляду від 27.03.2019р., в спільної дочки сторін [PERSON] виявлено погіршення зору, призначено вправи та рекомендації. Також, згідно рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, позивач 23.01.2019р. припинила здійснення господарської діяльності, в неї наявна податкова заборгованість та її виключено з реєстру платника єдиного податку. Зазначені обставини суд враховує як такі, що погіршують матеріальний стан позивачки. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з цим, згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, у рішенні Європейського суду від 27.11.1992 року справі "Олсон проти Швеції" зазначається "що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Також, особлива увага повинна приділятися найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю, мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (Рішення Європейського суду від 07.08.1996 у справі "Йохансен проти Норвегії"). З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку щомісяця але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, будуть достатніми для забезпечення нормальних першочергових потреб спільних дітей сторін та не будуть погіршувати їх матеріального стану. Таким чином, слід змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача. Однак, з вимогою позивачки про стягнення аліментів з дня пред`явлення позову не підлягають задоволенню, оскільки, згідно Пстанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006р., у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати та подала відповідний розрахунок: 1000грн. за складання позовної заяви, 300грн. за складання договору про представництво та прогнозовано 1000грн. за участь у судових засіданнях. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати на правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Однак, позивачем не надано жодних доказів сплати нею витрат на правничу допомогу, визначених в розрахунку та ні позивач, ні її представник не заявили про подання таких доказів. За таких підстав, вимога про стягнення судових витрат задоволенню не підлягає.

Outcome: partial