Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до суду, в якому просить стягувати з [PERSON] в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В позові зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21.09.2010 року виконавчим комітетом Далешівської сільської ради Івано-Франківської області. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. В січні місяці шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач переїхав проживати в с. Поручин Бережанського району Тернопільської області. Їхній син проживає разом із нею в с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області і перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню та вихованню дитини. У зв'язку із чим просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилася. До суду подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Просить позовні вимоги задовольнити та стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходу. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлявся. Відповідно до ст.224 ЦПК суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти вирішення справи без присутності відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка не заперечує проти вирішення справи без присутності відповідача. Тому суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання не проводилося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.09.2010 року у виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського Івано-Франківської області, актовий запис № 17. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про одруження та про народження. Із матеріалів справи вбачається, що сторони спільно не проживають, коштів на утримання сина [PERSON] відповідач не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 ,,Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України ,,Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому виходячи із викладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягувати із відповідача в користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Виходячи із викладеного аа підставі ст.ст. 180,182 СК України та

Outcome: partial