Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

24.10.2018 позивач звернулася з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 07.04.2010 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З 23.03.2013 шлюбні відносини припинилися через відбування покарання [PERSON] відповідно до вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. 24.11.2016 заочним рішенням Розівського районного суду Запорізької області по справі 755/5263/16-ц шлюб було розірвано. Ніякої допомоги на утримання доньки відповідач не надає, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки розмірі 3000 грн. до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив суду, що від утримання дитини він не відмовляється, надавав дитині допомогу, перераховуючи кошти на картку позивача. Робить це кожного тижня, перераховуючи по 200 грн. Така сума влаштовувала його дружину, а подання позову пов`язує з тим, що колишня дружина хоче вивезти на постійне місце проживання їхню дитину за кордон, з чим він не погоджується. Позов визнав частково, на суму 1500 грн., пояснивши, що він не має постійного заробітку, але зобов`язується виплачувати таку суму на утримання дитини. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його часткового задоволення. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів страви, 07.04.2010 сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. [INFO] в них народилася донька, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.04.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Заочним рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 24.11.2016 шлюб між сторонами розірвано. На теперішній час дитина проживає разом з матір`ю, що визнав у судовому засіданні відповідач. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.80, ч. 3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти визначається судом (ст.ст.80, 183 СК). При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких при визначенні розміру аліментів, суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Відповідачем надано суду копії квитанцій про зарахування у 2018-2019 роках на картку через термінал грошових коштів в розмірі 200-300 грн. Проте, суд вважає такий розмір недостатнім для утримання дитини. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст.182,183 Сімейного Кодексу України, а саме: враховуючи, що дитина знаходиться на утриманні матері, ту обставину, що відповідач не працює, періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку, доказів того, що на його утриманні знаходяться інші особи, суду не надав, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2018 року, тобто з моменту пред`явлення позову, до досягнення [PERSON] повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо стягнення судових витрат, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позов задоволено частково, в розмірі визнаному відповідачем до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути 50% судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 384,20 грн., а 50% - віднести за рахунок держави.

Outcome: partial