Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, обґрунтовуючи його тими обставинами, що між ним та відповідачем 07.11.2009 року зареєстровано шлюб у Відділі РАЦС по м. Харків Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис № 1895 та видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу. Позивач зазначає, що у цьому шлюбі у них народилась дочка, [PERSON], яка на даний час є неповнолітньою, їх з дружиною шлюбні відносини на даний час є фактично припиненими, спілкування між ними також майже повністю припинено. Позивач стверджує, що в період перебування у зареєстрованих шлюбних відносинах ним та відповідачем набуто наступне спільне майно: 1.гараж, загальною площею 38,2 м", що знаходиться у м. Харкові по вул. Другої Пятирічки (тепер вул. Біблика), буд.19, № 8, право власності зареєстровано Харківським міським БТІ 28.12.2011 за № 9990657; 2.нежитлові приміщення 1-го поверху № 3-9, 2-го поверху № 14-27, загальною площею 271 м ; нежитлові приміщення 1-го поверху Хе 10- 12, загальною площею 77,3 м"; нежитлові приміщення 1-го поверху №13, загальною площею 53,4 м в нежитловій будівлі літ. «А-2», що знаходяться у м. Харкові, просп. Орджонікідзе (тепер просп. Архітектора Альошина), 2, право власності зареєстровано 12.06.2014 на підставі рішення державного реєстратора Харківського міського управління юстиції № 13734583; 3.нежитлове приміщення № 1 у нежитловій будівлі літ. «Б-1»,загальною площею 6,2 м2, що знаходиться у м. Харкові, просп. Орджонікідзе (тепер просп. Архітектора Альошина),3, право власності зареєстровано 18.06.2013 на підставі рішення державного реєстратора Харківського міського управління юстиції № 3238503; 4.нежитлові приміщення №2-11, 13, 15 у нежитловій будівлі літ. «Б-1», загальною площею 259,3 м2, що знаходяться у м. Харкові, просп. Орджонікідзе (тепер просп. Архітектора Альошина), 3, право власності зареєстровано 18.06.2013 на підставі рішення державного реєстратора Харківського міського управління юстиції № 3230302; 5.житловий будинок загальною площею 359,4 м, що знаходиться по вул. Весняній 2, в с. Комунар, Харківського р-ну, Харківської обл., право власності зареєстровано 27.05.2011; 6.нежитлові приміщення підвалу № ХУІ-ХУІІІ, ХУІІІа, XIX 1-го поверху № 15-26, 33-35, загальною площею 350,2 м2, що знаходяться у м. Харкові, просп. Косіора (тепер просп. Олександрівський), 164, право власності зареєстровано 29.04.2011 на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2010, зареєстрованого за № [NUMBER] ХМНО [PERSON]; 7.нежитлові приміщення 1-го поверху № 20, 21, 22, 23, 30 у житловому будинку літ. «А-9» загальною площею 126,8 м2 , право власності на підставі свідоцтва № 51308105 від 30.12.2015, виданого Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ХМУЮ. Позивач, наголошує на тому, що розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Позивач, посилаючись на ч.1 ст. 69, ст. 70 Сімейного кодексу, стверджує, що попри численні спроби, йому не вдалось досягти домовленості щодо поділу спільно нажитого майна з його дружиною, шлюбний договір між ними не укладався. Позивач, посилаючись на п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України, просив, з урахуванням усної заяви представника позивача про зменшення позовних вимог від 01.03.2017 року та застосування ст. 62 СК України, майно, набуте позивачем та відповідачем за час перебування у шлюбі, а саме: -гараж, загальною площею 38,2 м2, що знаходиться у м. Харкові по вул. Другої Пятирічки (тепер вул. Біблика), буд.19, № 8, право власності зареєстровано Харківським міським БТІ 28.12.2011 за №9990657; - нежитлові приміщення 1-го поверху № 3-9, 2-го поверху № 14-27, загальною площею 271 м2; нежитлові приміщення 1-го поверху № 10-12, загальною площею 77,3 м2; нежитлові приміщення 1-го поверху № 13, загальною площею 53,4 м2 в нежитловій будівлі літ. «А-2», що знаходяться у м. Харкові, просп. Орджонікідзе (тепер просп. Архітектора Альошина), 2, право власності зареєстровано 12.06.2014 на підставі рішення державного реєстратора Харківського міського управління юстиції № 13734583; -нежитлове приміщення № 1 у нежитловій будівлі літ. «Б-1», загальною площею 6,2 м2, що знаходиться у м. Харкові, просп. Орджонікідзе (тепер просп. Архітектора Альошина), 3, право власності зареєстровано 18.06.2013 на підставі рішення державного реєстратора Харківського міського управління юстиції № 3238503; -нежитлові приміщення № 2-11, 13, 15 у нежитловій будівлі літ. «Б-1», загальною площею 259,3 м2, що знаходяться у м. Харкові, просп. Орджонікідзе (тепер просп. Архітектора Альошина), З, право власності зареєстровано 18.06.2013 на підставі рішення державного реєстратора Харківського міського управління юстиції .№ 3230302; -нежитлові приміщення підвалу № ХУІ-ХУІІІ, ХУІІІа, XIX 1-го поверху № 15-26, 33-35, загальною площею 350,2 м2, що знаходяться у м. Харкові, просп. Косіора (тепер просп. Олександрівський), 164, право власності зареєстровано 29.04.2011 на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2010, зареєстрованого за № [NUMBER] ХМНО [PERSON]; -нежитлові приміщення 1-го поверху № 20, 21, 22, 23, 30 у житловому будинку літ. «А-9» загальною площею 126,8 м2 , право власності на підставі свідоцтва №51308105 від 30.12.2015, виданого Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ХМУЮ, поділити на рівні частки між ними (по 1/2 кожному). Відповідач за основним позовом [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання майна, набутого у шлюбі особистою приватною власністю, обґрунтовуючи його тими обставинами, що вона з [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 07.11.2009 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1895, від сумісного проживання мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO].Позивач за зустрічним позовом стверджує, що Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.08.2016 року шлюб між ними було розірвано. Позивач за зустрічним позовом зауважує, що позовними вимогами [PERSON], зокрема є поділ на рівні частки нежитлових приміщень № 1 у нежитловій будівлі літ. «Б-1» загальною площею 6,2 м.кв. та нежитлових приміщень № 2-11, 13, 15 у нежитловій будівлі літ. «Б-1» загальною площею 259,3 м.кв., що знаходяться по пр. Орджонікідзе, 3 в м. Харкові, а також нежитлових приміщень підвалу № ХУІ-ХУІІІ, ХУІІІа, XIX 1-го поверху № 15-26, 33-35 загальною площею 350,2 м.кв., що знаходяться по пр. Косіора, 164 в м. Харкові, вважає, що вказане нерухоме майно, хоча і набуте в період знаходження у шлюбі з [PERSON], але є її особистою приватною власністю у звяжу з тими обставинами, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 07.12.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 8181, вона придбала нежитлові приміщення підвалу № ХУІ-ХУІІІ, ХУІІІа, XIX, 1-го поверху № 15-26, 33-35 загальною площею 350,2 м.кв. в літ. «А-5», що знаходяться в м. Харкові, пр. Косіора, буд. 164. Вартість майна становила 194 900 грн. Позивач [PERSON] стверджує, що право власності на нежитлові приміщення зареєстроване на її імя у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 29.04.2011 року за номером 4504 в книзі 1. Крім того, 06.05.2011 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1828, вона придбала за 82 700 грн. нежитлові приміщення № 2-11, 13, 15 у нежитловій будівлі літ. «Б- 1» загальною площею 259,3 м.кв., що знаходяться по пр. Орджонікідзе, № 3 в м. Харкові. Крім того, стверджує [PERSON], 06.05.2011 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1825 вона придбала за 2000 грн. нежитлові приміщення № 1 у нежитловій будівлі літ. «Б-1» загальною площею 6,2 м.кв., що знаходяться по пр. Орджонікідзе, № 3 в м. Харкові.Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване на її імя у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 27.05.2011 року. Посилаючись на до п.3 ч.І ст. 57 СК України, позивач за зустрічним позовом стверджує, що спірне нерухоме майно придбане нею за особисті грошові кошти та відповідач [PERSON] жодного відношення до названих нежитлових приміщень не має, останній не приймав участі ні грошима, ні працею у придбанні майна.Так, зазначає позивач [PERSON], 08.10.2009 року, тобто ще до реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] за зустрічним позовом, нею було укладено договір позики, за умовами якого вона отримала у борг грошові кошти у розмірі 300 000 грн. з цільовим призначенням - на придбання зазначеного нерухомого майна, які зобовязалась повернути протягом пяти років та саме за позичені кошти нею було придбане спірне нерухоме майно. Позивач, зауважує, що оскільки свої зобовязання за договором позики вона не виконала, то рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.01.2016 року з неї на користь позикодавця стягнуто суму боргу за договором позики від 08.10.2009 року в сумі 300 000 грн. та судові витрати по справі.Отже, вважає позивач [PERSON], належність їй грошових коштів, за які було придбане спірне нерухоме майно, підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили, а обставини, встановлені судовим рішенням доказуванню не підлягають. Крім того, позивач, посилаючись на Постанову Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі № 6- 2641цс15, якою вказано, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна та, що застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями, як час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття) та норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам, зазначає, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, наголошує позивач [PERSON], сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, позивач [PERSON] зауважує, що на теперішній час рішенням Харківської міської ради 1 сесії 7 скликання від 20.11.2015 року № 12/15 «Про перейменування обєктів топоніміки міста Харкова» проспект Косіора перейменовано на проспект Олександрівський, а проспект Орджонікідзе на проспект Архітектора Альошина. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що враховуючи придбання нежитлових приміщень хоча і в період шлюбу, але за її особисті грошові кошти, для захисту своїх прав вимушена звернутися до суду з цим позовом та просить: 1.Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на нежитлові приміщення підвалу № ХУІ-ХУІП, ХУІІІа, XIX, 1-го поверху № 15-26, 33-35 загальною площею 350,2 м.кв. в літ. «А-5», що знаходяться за адресою: м. Харків, пр. Олександрівський (колишній пр. Косіора), буд. 164. 2.Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на нежитлові приміщення № 2-11, 13, 15 у нежитловій будівлі літ. «Б-1» загальною площею 259,3 м.кв., що знаходяться по пр. Архітектора Альошина (колишній пр. Орджонікідзе), № З в м. Харкові. 3.Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на нежитлові приміщення № 1 у нежитловій будівлі літ. «Б-1» загальною площею 6,2 м.кв., що знаходяться по пр. Архітектора Альошина (колишній пр.Орджонікідзе), № 3 в м. Харкові. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача як за основним позовом так і за зустрічним, аналогічні викладеним у позовах з додатковим посиланням позивача за основним позовом на ст. 62 СК України та наданням відповідно належного обґрунтування та доказів таким правовідносинам, з урахуванням усної заяви представника позивача про зменшення позовних вимог та відсутністю заперечень представника відповідача проти продовження слухання справи невідкладно за зменшеними позовними вимогами, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення основного позову( в рамках доведеного належними доказами) та відмови у зустрічному позові, через його безпідставність та недоведеність належними та допустимими доказами по справі та спростуванням іншою стороною наданих доказів. Судом встановлено на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів такі фактичні обставини. Шлюб між сторонами, [PERSON] та [PERSON], тривав з 07.11.2009 року по 06.09.2016 року ( а.с. 146 розірвано шлюб Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.08.2016 року, що набрало законної сили 06.09.2016 року ( справа № 644/4883/16-ц; № провадження 2/644/1991/16) Обєктами права спільної сумісної власності подружжя є : -нежитлові приміщення 1-го поверху № 3-9, 2-го поверху № 14-27, загальною площею 271,0 кв. м.; нежитлові приміщення 1-го поверху № 10-12, загальною площею 77,3 кв. м.; нежитлові приміщення 1-го поверху № 13, загальною площею 53,4 кв. м., в нежитловій будівлі літ. «А-2», що знаходяться у м. Харкові, проспект Орджонікідзе (тепер проспект Архітектора Альошина), 2 ( два); - нежитлове приміщення № 1 у нежитловій будівлі літ. «Б-1», загальною площею 6,2 кв.м., що знаходиться у м. Харкові, проспект Орджонікідзе (тепер проспект Архітектора Альошина), 3 ( три); - нежитлові приміщення № 2-11, 13, 15 у нежитловій будівлі літ. «Б-1», загальною площею 259,3 кв. м., що знаходяться у м. Харкові, проспект Орджонікідзе (тепер проспект Архітектора Альошина), 3 (три); - нежитлові приміщення підвалу № ХVІ-ХVIII, ХVIIIа, XIX 1-го поверху № 15-26, 33-35, загальною площею 350,2 кв.м. в літ. « А-5», що знаходяться у м. Харкові, проспект Косіора (тепер проспект Олександрівський), 164 ( сто шістдесят чотири); - нежитлові приміщення 1-го поверху № 20, 21, 22, 23, 30 у житловому будинку літ. «А-9» загальною площею 126,8 кв. м., що знаходяться у м.Харкові, проспект Альошина Архітектора, будинок 5 ( пять); До такого висновку суд приходить у звязку з встановленням фактів : - нежитлові приміщення 1-го поверху № 3-9, 2-го поверху № 14-27, загальною площею 271,0 кв. м.; нежитлові приміщення 1-го поверху № 10-12, загальною площею 77,3 кв. м.; нежитлові приміщення 1-го поверху № 13, загальною площею 53,4 кв. м., в нежитловій будівлі літ. «А-2», що знаходяться у м. Харкові, проспект Орджонікідзе (тепер проспект Архітектора Альошина), 2 ( два) - дата набуття цього майна є 09.10.2008 року на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвдченого 09.10.2008 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за р.№ 3587, покупець [PERSON] ( на цей час [PERSON]) [PERSON] ( а.с.61), до шлюбу сторін, вартість майна 495\~531 грн., право власності зареєстроване за відповідачем [PERSON] ( колишн. [PERSON] а.с. 75) Дарєю [PERSON] 04.11.2008 року згідно [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації ( а.с. 62). Щодо зазначеного майна, суду доведено, що позивачем [PERSON] істотно збільшено вартість майна дружини [PERSON] за рахунок його, другого з подружжя, затрат внаслідок здійсненого ремонту цього майна ( замовник ФО [PERSON], ФОП підрядник [PERSON], виконання ремонту з 20.06.2013 року по 31.12.2013 року, що підтверджується [PERSON] приймання виконаних будівельних робіт від 18.08.2013 року ( а.с. 99-102) на суму 265 204,00 грн., Договором № 2-Ор від 20.06.2013 року з додатками/довідками а.с. 95-98, свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП [PERSON], випискою з ЄДРЮО та ФОП та довідкою Східної ОДПІ м.Харкова, виданою ФОП [PERSON] 14.11.2016 року за № 14173/10/20-38-13-02-15 щодо його доходу 2010р.- 164\~325.00 грн.; 2011р.- 104\~850,00 грн.; 2012р.- 233\~991,49 грн.; 2013р.- 366\~048,03 грн.; 2014р.- 293\~267,00 грн.; 2015р. 365\~740,00 грн. ( а.с. 92-94), вказане спростовує доводи позивача за зустрічним позовом щодо належності такого майна на праві особистої приватної власності дружині. Тому , відповідно до ст. 62 СК України, за змістом якої, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суд визнає на це майно право спільної сумісної власності подружжя [PERSON], при цьому таке визнання не означає, що частки дружини та чоловіка [PERSON] мають бути рівними, наявний спір, тому суд вважає за пропорційне визначити [PERSON] такою частку - 1/3 ( вартість на час набуття 495\~531, 00 грн., ремонт майна проведено на суму 265\~204,00 грн., на час спору вартість 760\~735,00 грн., тобто збільшено позивачем вартість цього майна на 35%. - нежитлове приміщення № 1 у нежитловій будівлі літ. «Б-1», загальною площею 6,2 кв.м., що знаходиться у м. Харкові, проспект Орджонікідзе (тепер проспект Архітектора Альошина), 3 ( три) - дата набуття майна відповідачем [PERSON] 06.05.2011 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 06.05.2011 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за р. № 1825 ( а.с. 71), під час шлюбу сторін, зареєстровано майно на праві приватної власності за [PERSON] згідно [PERSON] про державну реєстрацію прав КП « ХМБТІ» 27.05.2011 року, заперечення відповідача щодо відсутності підстав для поділу цього майна у звязку із наявністю рішення Орджонікідзевського районного суду від 28.01.2016 року ( справа № 644/12128/15-ц; №/п 2/644/406/16 ), дослідженого у судовому засіданні, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 300\~000 гривень та яким, за твердженням представника позивача за зустрічним позовом, встановлено, що ці кошти були предметом займу для купівлі такого майна ( за змістом рішення «08.10.2009 року позивач передав в борг відповідачці [PERSON] гроші в сумі 300\~000 грн. на придбання позичальником у власність обєктів нерухомості : нежитлових приміщень підвалу в м.харкові, пр.. Косіора, 164 та нежитлове одноповерхове приміщення літ.Б-2 за адресою м.Харків, пр.. Орджонікідзе,2 (3) строком на 5 років, уклавши письмовий договір позики, а також вказане підтверджується письмовою розпискою відповідачки про отримання коштів за цим договором.», не доводять факту придбання цього майна саме за вказану у рішенні ПОЗИКУ та наявність підстав для визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на це майно, набуте під час шлюбу, крім того право власності на такі кошти виникає або з моменту нотаріального посвідчення договору займу або з дати набрання законної сили рішення про визнання договору займу дійсним. - нежитлові приміщення № 2-11, 13, 15 у нежитловій будівлі літ. «Б-1», загальною площею 259,3 кв. м., що знаходяться у м. Харкові, проспект Орджонікідзе (тепер проспект Архітектора Альошина), 3 (три) - набуття [PERSON] 06.05.2011 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.05.2011 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за р.№ 1828 ( а.с. 69) під час шлюбу сторін, реєстрація за [PERSON] права власності 27.05.2011 року відповідно до [PERSON] про державну реєстрацію прав КП «ХМБТІ» ( а.с. 70), заперечення відповідача щодо відсутності підстав для поділу цього майна у звязку із наявністю рішення Орджонікідзевського районного суду від 28.01.2016 року ( справа № 644/12128/15-ц; №/п 2/644/406/16 ), дослідженого у судовому засіданні, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 300\~000 гривень та яким, за твердженням представника позивача за зустрічним позовом, встановлено, що ці кошти були предметом займу для купівлі такого майна ( за змістом рішення «08.10.2009 року позивач передав в борг відповідачці [PERSON] гроші в сумі 300\~000 грн. на придбання позичальником у власність обєктів нерухомості : нежитлових приміщень підвалу в м.харкові, пр.. Косіора, 164 та нежитлове одноповерхове приміщення літ.Б-2 за адресою м.Харків, пр.. Орджонікідзе,2 (3) строком на 5 років, уклавши письмовий договір позики, а також вказане підтверджується письмовою розпискою відповідачки про отримання коштів за цим договором.», не доводять факту придбання цього майна саме за вказану у рішенні ПОЗИКУ та наявність підстав для визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на це майно, набуте під час шлюбу, крім того право власності на такі кошти виникає або з моменту нотаріального посвідчення договору займу або з дати набрання законної сили рішення про визнання договору займу дійсним. - нежитлові приміщення підвалу № ХVІ-ХVIII, ХVIIIа, XIX 1-го поверху № 15-26, 33-35, загальною площею 350,2 кв.м. в літ. « А-5», що знаходяться у м. Харкові, проспект Косіора (тепер проспект Олександрівський), 164 ( сто шістдесят чотири) - дата набуття майна [PERSON] 07.12.2010 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 07.12.2010 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] ( а.с. 67), під час шлюбу сторін , дата реєстрації майна на праві власності за [PERSON] згідно Витягу КП «ХМБТІ» 29.04.2011 року ( а.с. 68), заперечення відповідача щодо відсутності підстав для поділу цього майна у звязку із наявністю рішення Орджонікідзевського районного суду від 28.01.2016 року ( справа № 644/12128/15-ц; №/п 2/644/406/16 ), дослідженого у судовому засіданні, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 300\~000 гривень та яким, за твердженням представника позивача за зустрічним позовом, встановлено, що ці кошти були предметом займу для купівлі такого майна ( за змістом рішення «08.10.2009 року позивач передав в борг відповідачці [PERSON] гроші в сумі 300\~000 грн. на придбання позичальником у власність обєктів нерухомості : нежитлових приміщень підвалу в м.харкові, пр.. Косіора, 164 та нежитлове одноповерхове приміщення літ.Б-2 за адресою м.Харків, пр.. Орджонікідзе,2 (3) строком на 5 років, уклавши письмовий договір позики, а також вказане підтверджується письмовою розпискою відповідачки про отримання коштів за цим договором.», не доводять факту придбання цього майна саме за вказану у рішенні ПОЗИКУ та наявність підстав для визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на це майно, набуте під час шлюбу, крім того право власності на такі кошти виникає або з моменту нотаріального посвідчення договору займу або з дати набрання законної сили рішення про визнання договору займу дійсним. -нежитлові приміщення 1-го поверху № 20, 21, 22, 23, 30 у житловому будинку літ. «А-9» загальною площею 126,8 кв. м., що знаходяться у м.Харкові, проспект Альошина Архітектора, будинок 5 ( пять) - набуття цього майна [PERSON] 23.04.2012 року за Додатковою угодою про перехід прав та обовязків пайовика від 23.04.2012 року, згідно якої [PERSON] Віл»ївна «Пайщик» передала всі зобовязання ( права та обовязки) «Правоприемнику» з моменту підписання цієї додаткової угоди , в тому числі відносно приміщень загальною площею 122,97 кв.м., розташованого в м.Харкові, по вул.. Мира,22-А ( в осях 13-15 згідно плану 1-го поверху ескізного проекту ( а.с. 63), під час шлюбу сторін, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.12.2015 року зареєстровано ХМУЮ 30.12.2015 року власник [PERSON], форма власності - приватна ( а.с. 64), заперечення відповідача [PERSON] щодо відсутності підстав для поділу цього майна у звязку з тим, що воно придбано під час припинення шлюбних стосунків і ведення спільного господарства та коли [PERSON] пішов із сім»ї, а саме з вересня 2015 року, як це встановлено Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.08.2016 року ( справа № 644/4883/16-ц; №/п 2/644/1991/16) по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дитини, не доводить того факту що зазначене майно було набуте саме в той час, коли подружжя проживало окремо та наявність підстав для визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на це майно, котре, як встановлено судовим розглядом набуте [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] (23.04.2012 року ). Що ж до вимоги про поділ, як на думку позивача [PERSON], спільного сумісного майна подружжя - гаража, загальною площею 38,2 м, що знаходиться у м. Харкові по вул. Другої Пятирічки (тепер вул. Біблика), буд.19, № 8, право власності зареєстровано Харківським міським БТІ 28.12.2011 за №9990657; то вона не підлягає задоволенню з тих підстав, що цей гараж набуто [PERSON] до шлюбу, а саме 31.08.2008 року ( а.с. 59) на підставі Договору купівлі-продажу гаража , посвідченого 31.10.2008 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за р.№ 4091, в якому прямо вказано дату набуття цього майна, вона з цього часу є володільцем такого майна 31.10.2008 року, надалі це майно було зареєстровано за [PERSON] 28.12.2011 року ( а.с. 60) на праві приватної власності згідно [PERSON] про державну реєстрацію прав КП «ХМБТІ» - ця дата є моментом набуття права власності, тобто з цього часу вона має право й розпоряджатися цим майном. Відповідно до ч.1,2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 ч.1 Сімейного кодексу України зазначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 69 СК України гласить: 1. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. 2. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Стаття 70 СК України гласить: 1. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 2. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. 3. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Стаття 71 СК України гласить: 1. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. 2. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 3. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. 4. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. 5. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Стаття 72 СК України гласить: 1. Позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. 2. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Частиною 2 статті 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Таким чином, судом встановлені вищезазначені фактичні обставини, зясовано характер виниклих правовідносин між сторонами та застосовано для врегулювання такого спору вказані норми права.

Outcome: partial