Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Охтирської міської ради Сумської області, Управління Держкомзему у м. Охтирка Сумської області [PERSON], в якому після зміни позовних вимог та залишення частини позовних вимог без розгляду відповідно до ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.07.2013р., просила: - усунути перешкоди у вільному володінні та користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS], яка належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом знесення паркану самочинно встановленого по периметру подвіря багатоквартирного будинку від приміщення ганку, літера-а5 до приміщення сараю прибудови літера б1 за рахунок [PERSON] і [PERSON]; - зобов'язати [PERSON] і [PERSON] не чинити перешкод позивачці у вільному доступі до зовнішньої стіни будинку по [ADDRESS], з боку кімнат 2-3 та 2-4, двох вікон, які виходять з цих кімнат, та зовнішньої стіни з вікном сараю - літньої кухні літера Б та сараю прибудови літера б1; - зобов'язати [PERSON] і [PERSON] облаштувати за власний рахунок елементами водовідведення дах своєї квартири по всьому периметру відносно власних приміщень, позначених на плані домоволодіння 1-2, 1-3, 1-4 зі сторони нахилу покрівлі в бік входу до приміщень квартири №2, позначених на плані домоволодіння кімната 2-1, 2-2, ганок літера - а5; - виділити в натурі у власність [PERSON] із спільної часткової власності домоволодіння по [ADDRESS], нерухоме майно, а саме: в багатоквартирному житловому будинку кімнату 2-4 площею 14,0кв.м., кімнату 2-3 площею 14,5кв.м., кімнату 2-1 площею 9,6кв.м., кімнату 2-2 площею 2,3кв.м. та ганок літера -5а, з господарських споруд і надвірних будівель - сарай-літню кухню літера Б, погріб літера - б, прибудова літера - б1, сарай прибудова літера - б2, баню літера - б3, убиральню літера Е, сарай літера - З, та 1/3 частин огорожі №1-3. - встановити порядок володіння та користування спільною земельною ділянкою по [ADDRESS], між власниками та землекористувачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], під час якого подвір'я залишити у спільному загальному користуванні, а частину земельної ділянки, що використовується під розміщення городу, виділити в натурі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно з межами, що фактично склалися між сторонами протягом всього часу використання цієї земельної ділянки. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що 29.10.1983 року на підставі договору дарування вона отримала в дарунок 9/25 частини будинку та господарських підсобних споруд по [ADDRESS]. 03 жовтня 2005 року вона отримала у власність земельну ділянку площею - 0,0360 га, по [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 338277. На даний час, зазначений будинок по [ADDRESS] має декілька власників та умовно розподілений на три квартири: власником квартири № 1 є дві особи: [PERSON] та [PERSON] з частками по 4/25 кожна у загальному майні домоволодіння; власником квартири № 2 є [PERSON] з часткою 9/25 у загальному майні домоволодіння; власником квартири № 3 є [PERSON] з її часткою 24/50 у загальному майні домоволодіння. З сусідами по домоволодінню [PERSON] та [PERSON] у позивачки постійно виникають конфлікти з приводу володіння, користування житловим будинком та земельною ділянкою, які не можливо вирішити у добровільному порядку, що і стало підставою для звернення до суду. Так, на даний час, співвласники багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] самовільно відмежувалися від інших співвласників цього будинку самовільно збудованим парканом, що складається з металевих стьовпів та металевих листів, який було встановлено по периметру подвір'я будинку від приміщення ганку - а5 квартири № 2 до приміщення сараю прибудови - б1, чим створили перешкоди для позивачки вільно потрапити на відгороджену частину своєї власної земельної ділянки, крім цього, її було обмежено у можливості обслуговувати зовнішню стіну належної їй частини будинку з боку кімнат 2-3, та двох вікон, які виходять з цих кімнат, її також позбавлено можливості вільного доступу та обслуговування зовнішньої стіни з вікном сараю - літньої кухні літера - Б, та сараю прибудови літера б-1. Крім того, для входу на територію свого відгородженого від інших співвласників подвір'я співвласники будинку [PERSON] та [PERSON] влаштували окремий вхід з вулиці через металеві ворота та хвіртку, яку обладнали металевим врізним замком, та нанесли на ворота напис неіснуючої адреси, [ADDRESS]. Таким чином, через існуючі перешкоди у володінні та користуванні своїм майном та земельною ділянкою позивачка позбавлена можливості зробити поточний та капітальний ремонт зовнішньої стіни житлового будинку з боку кімнат, 2- 3 та 2-4, помити та відремонтувати два своїх вікна в будинку, крім цього вона позбавлена можливості зробити поточний та капітальний ремонт зовнішньої стіни з вікном сараю - літньої кухні - Б, та сараю прибудови б-1, тому вимагає знесення паркану за рахунок власників паркану - [PERSON] та [PERSON]. До складу квартири №1 [PERSON] та [PERSON] входять приміщення кімнат позначених на схемі 1-4, 1-3, 1-2, 1-1. Покрівля над їхньою частиною будинку не має в своїй конструкції елементів водовідведення, а тому під час дощів або снігопаду, всі природні опади по нахилу покрівлі потрапляють на дах кімнати, позначеної на плані №2-1, яка належить позивачці, та ганку позначеному плані літерою - а5, що в свою чергу призводить до намокання поверхні стін, пліснявіння, затікання талих та дощових вод в середину будівлі та її руйнування, в чому вбачає порушення своїх прав. За час спільного проживання у житловому будинку по [ADDRESS], співвласники цього домоволодіння неодноразово за свої власні кошти здійснювали перебудову та добудову своїх помешкань та підсобних господарських споруд. Відповідно до довідки виданої ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та експертиз» станом на 26.07.2013 року у володінні та користуванні позивачки знаходяться такі будівлі та споруди :в багатоквартирному житловому будинку кімнати: 2-4 загальною площею 14,0 кв. м., 2-3 загальною площею -14,50 кв. м., 2-1 загальною площею 9,6 кв. м., 2-2 загальною площею - 2,3 кв. м., та крильце літера - а5;господарські та підсобні споруди : сарай літня кухня - Б, погріб - б, сарай прибудова - б1, сарай прибудова -б2, баня літня-б3, убиральня -Е, сарай -З, та 1/3 частин огорожі №1-3. Користуючись правом виділу свого майна зі спільної часткової власності, вважає за необхідне виділити їй в натурі частину майна, яке була нею отримане на підставі договору дарування від 29.11.1983 року, а потім за рахунок власних коштів збільшено шляхом добудови, перебудови та покращення цього майна. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] просили позов задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в ньому. В судовому засіданні представник [PERSON], та відповідач [PERSON], яка підтримала думку представника, проти задоволення позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні. В запереченнях зазначили, що позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні та доступу до майна, в тому числі, шляхом знесення огорожі є необґрунтованими, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що відповідачками чинилися перешкоди чи відмовлялося в доступу до майна позивачем не надано. Щодо влаштування водовідливу з даху будинку зазначили, що вини [PERSON] та [PERSON] в тому, що зволожуються стіни немає, а ситуація виникла у зв'язку з тим, що побудована позивачкою прибудова, затримує опади. Заперечуючи проти виділа в натурі частини майна, відповідачі зазначили, що у 1963році проводився виділ майна в натурі відповідно до часток у домоволодінні по [ADDRESS], тому повторного виділу за рішенням суду не потребує. Позовні вимоги в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, на їх думку, є передчасними, оскільки державні акти про право власності на землю позивачки та відповідачів скасовані. Інші особи, які беруть участь у розгляді справи про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами по [ADDRESS], зареєстрований на праві спільної часткової власності за [PERSON] - 4/50 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2007р. , [PERSON] - 4/50 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2007р., [PERSON] - 9/25 частки на підставі договору дарування від 29.10.1983р. та [PERSON] - 24/50 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.05.2000р. , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину, копією договору дарування та довідкою КП «Охтирське МБТІ» від 17.09.2012р., які знаходяться в матеріалах справи. (т.1 а.с. 12-13, 46-49, 77, 95, т.3 а.с.18 та матеріалами інвентаризаційної справи №5874) Згідно ч.1 ст.317,ч.2 і 3 ст.319 та ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №86 від 23.12.2013 р. влаштована металева огорожа не суперечить вимогам державних будівельних норм, що стосується конструктивних особливостей, але на момент проведення обстеження влаштована огорожа перешкоджає вільному проходу співвласниці [PERSON] на частину дворової території спільного користування, що фактично знаходиться в користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON], до якої виходить зовнішня стіна будинку з боку кімнат « 2-3» та « 2-4», два вікна з цих кімнат, частини зовнішньої стіни сараю - кухні Б і бокова стіна сараю - прибудови «б1». (т.3 а.с. 104) Позивачка та її представник в судовому засіданні стверджували, що огорожа, що є предметом спору, була споруджена у 1963році у вигляді низенького дерев'яного парканчику, а в 1976 році перероблена спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] на огорожу з металевих листів. На запитання суду: яка обставина змінилася з 1976 року на даний момент та викликала необхідність знесення огорожі, позивачка пояснила, що вона не може вільно пересуватися по подвір'ю. Крім того, [PERSON] та [PERSON] влаштували окремий вхід в домоволодіння з вулиці через металеві ворота та хвіртку, яку обладнали замком, що позбавило її доступу до зовнішньої стіни будинку по [ADDRESS], з боку кімнат 2-3 та 2-4, двох вікон, які виходять з цих кімнат, та зовнішньої стіни з вікном сараю - літньої кухні літера Б та сараю прибудови літера б1. При цьому позивачка зазначила, що на даний час доказів відмов [PERSON] надати їй доступ до стіни та вікон для їх обслуговування вона надати не може, однак просить вирішити позовну вимогу на майбутнє. Відповідачі в судовому засіданні пояснили, що позивачка не зверталася до них з питанням про надання доступу до вікон кімнат 2-3 та 2-4 та зовнішньої стіни будинку по [ADDRESS], тому стверджувати, що вони чинять перешкоди, є невірним. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказів, які б підтверджували чинення перешкод з боку відповідачів у користуванні майном позивачкою, до суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи викладене та те, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди у володінні та користуванні майном, в тому числі шляхом знесення огорожі, є необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині зобов'язання [PERSON] і [PERSON] облаштувати елементами водовідведення дах своєї квартири, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №86 від 23.12.2013 р. внаслідок прийнятої конструкції даху та відсутності організованого водовідведення і снігозатримування над житловим будинком «А1Ж» з прибудовою «А11Ж», атмосферні опади (дощ, сніг, полой) з частини покрівлі над приміщеннями « 1-4», « 1-2», « 1-3» (користуються [PERSON] та [PERSON].) потрапляють безпосередньо на нижче розташовану покрівлю над приміщеннями « 2-2», « 2-1» (користується [PERSON].), що в свою чергу призводить до збільшення навантаження на дану покрівлю (снігове навантаження) і до збільшення кількості води, яка відводиться покрівлею. Крім того, падіння води з висоти до 1,25м. призводить до надмірного зволоження цегляного облицювання стіни між приміщеннями « 1-4» та « 2-2», про що свідчить руйнування цементного розчину в швах цегляної кладки та почорніння цегли.Подальше надмірне зволоження стіни призведе до руйнування цегляної кладки в місті влаштування примикання нижче розташованої покрівлі, пошкодження приміщень « 2-1», « 2-2» (користується [PERSON].), внаслідок протікання покрівлі і промерзання стіни між приміщеннями « 1-4» та « 2-2». (т.3 а.с.103-104). Доводи представника відповідачів про те, що вказана ситуація виникла із-за незаконної побудови позивачкою прибудови, суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме копією технічного паспорту на домоволодіння, в якому відсутні помітки про самочинне будівництво. (т.3 а.с. 18) З огляду на викладене, суд вважає, що права позивачки на безперешкодні умови володіння та проживання у квартирі порушені, тому підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідачів облаштувати за власний рахунок елементами водовідведення дах своєї квартири по всьому периметру. Позовні вимоги в частині виділу в натурі частки із спільної часткової власності підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 364 ЦК України 1. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. 3. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Виходячи з аналізу норм ст. ст. 183, 358, 364, 367, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, передбачає випадки, коли кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), що виключає можливість залишення в спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку, або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. З матеріалів справи вбачається, що позивачка є власником 9/50 частин житлового будинку та відповідної частини надвірних будівель по [ADDRESS], на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 29.10.1983 року., при цьому в договорі не зазначено, яке саме майно припадає на вказану частку. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 86 від 23.12.2013р., проведеної експертом ТОВ «Суми-Експерт МС», запропоновано один варіант виділу в натурі частини житлового будинку та надвірних будівель у власність [PERSON] а саме: в житловому будинку кімнату 2-4 площею 14,0кв.м., кімнату 2-3 площею 14,5кв.м., кімнату 2-1 площею 9,6кв.м., кімнату 2-2 площею 2,3кв.м. загальною площею 40,4кв.м., з господарських споруд і будівель - сарай-літню кухню літера Б, погріб літера - б, сарай-прибудова літера - б1, сарай - прибудова літера - б2, баню літера - б3, убиральню літера Е, сарай літера - З, та 1/3 частину огорожі №1-3, що становить 33/100 частин домоволодіння. (т.3 а.с. 102-103) При цьому, експерт виходив з того, що житловий будинок має три окремі входи, три відокремлені квартири, тобто на момент проведення обстеження,в житловому будинку склався певний порядок користування будинком та господарськими спорудами, тому запропоновано лише один варіант виділу. При цьому, для виконання даного варіанту виділу відсутня необхідність у проведенні будівельних робіт, оскільки, при його розробці враховано фактичне користування співвласниками житловим будинком і господарськими будівлями. Наведений висновок експерта сторонами по справі не оскаржувався, позивачка щодо нього заперечень та зауважень не надала. Доводи представника відповідачів щодо безпідставності позовної вимоги про виділ в натурі частини майна, оскільки виділ проведено раніше, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме копією технічного паспорту на домоволодіння від 26.07.2013р. (т.3 а.с.18) та матеріалами інвентаризаційної справи № 5874 домоволодіння по [ADDRESS], відповідно до яких дійсно попередні співвласники перед укладанням договорів про відчуження своєї частки у спільній частковій власності зверталися до компетентних органів про надання висновку про розділ домоволодіння у 1963р. та 1966р., однак жоден з договорів відчуження не містить переліку нерухомого майна, що припадає на відчужувану частку. Крім того, затвердження ідеальних долей здійснено в останнє у 1973р. та діють по цей час, що підтверджується витягом з протоколу № 21 Охтирської міської ради від 11.10.1973року. (інвентаризаційна справа а.с. 25-26, 37-38, 69) Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині виділу в натурі майна із спільної часткової власності є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. Позивачем заявлена вимога про визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до часток сторін у праві власності. Судом встановлено, що відповідно до Генерального плану земельної ділянки по [ADDRESS], складеного 26.07.2013року, загальна площа ділянки становить 1135кв.м., із яких 1000кв.м. - зареєстровано, 135 - лишок в користування.(т. 3 а.с. 19) З матеріалів справи вбачається, що на ім'я [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія АБ № 338277 від 03.10.2006р., згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 0,0360га по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. (т. 1 а.с. 17). На [PERSON] та [PERSON] також видані Державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 194218 від 06.09.2007р. та серія ЯЕ № 194219 від 06.09.2007р., згідно яких вони є власниками земельних ділянок площею по 0,0080га. кожна по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.(т.1 а.с. 18,19) Однак, вказані Державні акти скасовані рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 грудня 2013року, яке на час вирішення справи законної сили не набрало. [PERSON] успадкувала право власності на приватну земельну ділянку площею 234кв.м. по [ADDRESS]., однак Державний акт на право власності на земельну ділянку не оформляла, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.05.2000р. та копією технічного паспорту земельної ділянки. ( т.1 а.с. 95, 101-106) Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 86 від 23.12.2013р., проведеної експертом ТОВ «Суми-Експерт МС», запропоновано один варіант порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між співвласниками (додаток №2) : І співвласнику [PERSON] - 9/25 частки виділяється земельна ділянка для ведення городництва площею 296м.кв.; ІІ співвласникам [PERSON] - 4/50 частки та [PERSON] - 4/50 частки виділяється земельна ділянка для ведення городництва площею 145 м.кв.; ІІІ співвласникуа [PERSON] - 24/50 частки виділяється земельна ділянка для ведення городництва площею 241м.кв. Крім того, встановлюється земельна ділянка спільного користування площею 618м.кв.(т.3 а.с. 103) Однак, в мотивувальній частині висновку щодо вказаного питання зазначено, що предметом дослідження і висновків експертів були земельні ділянки по [ADDRESS], загальною площею 1300кв.м. (т.3 а.с. 98), тобто і земельні ділянки які виділялися в установленому порядку, і «самозахват». При цьому, сторони не надали суду жодних доказів на підтвердження надання їм у користування земельної ділянки площею 1300кв.м., цільового призначення цієї земельної ділянки та визначення її меж в порядку визначеному законом. В той же час, предметом експертного дослідження та судових висновків щодо встановлення порядку користування чи розподілу земельної ділянки можуть бути лише ті земельні ділянки, які виділялись в користування сторонам в установленому законом порядку. Під час допиту експерта в судовому засіданні з'ясовано, що в даний час неможливо встановити, чи встановлювались в установленому законом порядку зовнішні межі земельних ділянок 1000кв.м.-зареєстрованих та 135 кв.м. - лишок в користуванні, що є перешкодою у вирішенні по суті земельного спору по даній справі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою не підлягають задоволенню. Щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно до ч.3 ст. 79 ЦПК України - до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно ст. 84 ЦПК України - витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. За змістом статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" - компенсації підлягають витрати на правову допомогу, яка надавалася у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В обґрунтування вимог позивачки про компенсацію витрат на правову допомогу представником позивача [PERSON] надано договір про надання правової допомоги від 17.09.2013р., квитанція № 000913 від 17.09.2013р. про оплату правової допомоги у розмірі 2 000,00грн.. Судом встановлено, що представником позивача надавалась правова допомога під час участі в судових засіданнях: 18.09.2013р., 25.09.2013р., та 24.01.2014р., що підтверджується журналами судового засідання по даній справі. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу [PERSON] при наданні правової допомоги в судових засіданнях становить - 2 465,50грн. З огляду на викладене та враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені на 40%, суд приходить до висновку, що витрати позивачки на оплату послуг фахівця в галузі права підягають відшкодуванню в розмірі 800,00грн, а витрати на сплату судового збору у розмірі 214,60грн.

Outcome: partial