Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту позивач, [PERSON]В.) звернулась до Валківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту відповідач, [PERSON]В.), в якому, з урахування уточненої позовної заяви, просить: - стягнути з [PERSON] на її користь інфляційні збитки за прострочене грошове зобовязання за період липень 2014 року червень 2017 року у розмірі 169595,45 грн.; - стягнути з [PERSON] на її користь 3 % річних за прострочене грошове зобовязання за період з 10.07.2014 року по 05.07.2017 року у розмірі 15819,04 грн., та документально підтверджені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10 вересня 2013 року між нею та [PERSON] укладено мирову угоду, яка затверджена рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2013 року по цивільній справі № 2-3366/11. Відповідно до п. 2 Мирової угоди відповідач зобовязується сплатити позивачу грошову суму в розмірі 180000,00 грн. [PERSON] та [PERSON] погодили строк виконання грошового зобовязання 09 липня 2014 року, однак відповідач ухиляється від виконання зобовязання щодо погашення заборгованості. 22.08.2017 року позивач надала до суду пояснення, у яких зазначає, що має право стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1855,00 грн., комісію банку у розмірі 23,00 грн., вартість квитків на автобусне сполучення Харків-Валки, Валки-Харків у розмір 56,61 грн. Позивач, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. Надала до суду клопотання, у якому просить розглянути дану справу за її відсутності, також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. У відповідності до приписів частини 5 статті 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України\~ суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 2-3366/11 від 11.09.2013 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 180000,00 грн. в рахунок вартості спірного майна, що було предметом розгляду позову. Дане рішення набрало законної сили та 10.02.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2-3366/11, який знаходиться на виконанні у Валківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Як зазначає позивач, між сторонами було укладено мирову угоду, за умовами якої [PERSON] зобовязалась сплатити [PERSON], в рахунок вартості спірного майна суму у розмірі 180000,00 грн. За твердженнями позивача, відповідач відмовляється виконувати грошове зобовязання у повному обсязі, мотивуючи відсутністю доходів та частково сплатила суму у розмірі 3750,00 грн., а саме: 21.11.2014 року 100,00 грн., 26.12.2014 року 100,00 грн., 22.01.2015 року - 50,00 грн., 26.02.2015 року 50,00 грн., 30.03.2015 року 50,00 грн., 30.07.2015 року 200,00 грн., 27.05.2016 року 500,00 грн., 26.07.2016 року 200,00 грн., 16.08.2016 року 300,00 грн., 31.10.2016 року 300,00 грн., 11.11.2016 року 300,00 грн., 12.12.2016 року 300,00 грн., 05.01.2017 року 300,00 грн., 20.03.2017 року 250,00 грн., 23.03.2017 року 250,00 грн., 30.05.2017 року 500,00 грн. У звязку із чим позивач просить стягнути з відповідача - [PERSON] інфляційні збитки за прострочене грошове зобовязання за період липень 2014 року червень 2017 року у розмірі 169\~595, 45 грн. та 3 % річних за прострочене грошове зобовязання за період з 10.07.2014 року по 05.07.2017 року у розмірі 15819, 04 грн. Статтею 625 ЦК України\~встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.\~Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України (постанова ВСУ від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14) будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню частина 2\~статті 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв'язку із простроченням відповідачем сплати суми основного боргу позивачем за період липень 2014 року червень 2017 року нараховано інфляційні збитки за прострочене грошове зобовязання у розмірі 169595,45 грн. та 3 % річних за прострочене грошове зобовязання за період з 10.07.2014 року по 05.07.2017 року у розмірі 15819,04 грн. Наведений позивачем у позовній заяві розрахунок 3 % річних суд вважає обґрунтованим, у ньому наведені розрахункові періоди, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявлених 3 % річних у розмірі 15819, 04 грн. Щодо стягнення із відповідача заявлених позивачем 169595,45 грн. інфляційних збитків за прострочене грошове зобовязання за період з липня 2014 року по червень 2017 року, суд зазначає наступне. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція)(лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат, судом встановлено, що вищезазначені позивачем нарахування здійснено не вірно. Судом здійснено власний розрахунок інфляційних збитків за прострочене грошове зобовязання та встановлено, що сума яка підлягає стягненню за період 09 липня 2014 року по 31 червень 2017 року становить 124339,80 грн. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Позивач також просить суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1855,00 грн., комісію банку у розмірі 23,00 грн., вартість квитків на автобусне сполучення Харків-Валки, Валки-Харків у розмір 56,61 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~статті 88 Цивільного процесуального кодексу України відповідно до вимог якої стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1855,00 грн. З урахуванням викладеного, витрати зі сплати судового збору підлягають присудженню позивачеві пропорційно до задоволеного розміру позовних вимог, а саме у сумі 1402,24 грн. Щодо стягнення із відповідача вартості квитків на автобусне сполучення Харків-Валки, Валки-Харків у розмір 56,61 грн. та комісії банку у розмірі 23,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до вимог статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивачем у якості доказу надано до суду копії квитанцій № КП-91/Т від 05.07.2017 року на суму 18,00 грн. та № КП-85/Т від 08.08.2017 року на суму 5,00 грн., копії квитків рейс № 1573 Валки-Харків дата 10.08.2017 року на суму 26,89 грн. та рейс № 1222 Харків-Валки дата 10.08.2017 року на суму 29,72 грн. Однак, з матеріалів справи вбачається, що 10.08.2017 року розгляд справи відкладено на 19.09.2017 року, у звязку із неявкою у судове засідання сторін по справі. Таким чином, позивач у судове засідання призначене на 10.08.2017 року не зявилась. Враховуючи вищевикладене, надані позивачем копії квитків на суму 56,61 грн. та копії квитанцій про сплату комісії банку на суму 23,00 грн. не є належним доказом понесених судових витрат, повязаних з розглядом судової справи, в розумінні вимог статті 79 ЦПК України та не підлягають стягненню.

Outcome: partial