Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] і просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим будинком по [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову вказує, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] . У даному будинку зареєстровані її дочка [PERSON] та її співмешканець [PERSON] , які з 15 лютого 2019 року у даному житловому будинку не проживають, житловою площею не користуються, не несуть витрати по утриманню житла, оскільки фактично проживають разом із своїми дітьми по [ADDRESS] . У зв`язку із реєстрацією відповідачів у даному житловому будинку вона не може належним чином користуватись ним, зокрема, не може оформити субсидію, тому звертається до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просять задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, до суду не з`явились, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подавали. Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 липня 2021 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст.379, 380, 381 ЦК України об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з статтею Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч.1 та ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03 грудня 1997 року є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . У зазначеному житловому будинку з 10 березня 2011 року зареєстровано місце проживання доньки позивачки [PERSON] та її співмешканця [PERSON] , що підтверджується довідками відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №1550/03-27/2021 та №1551/03-27/2021 від 17 червня 2021 року. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов [PERSON] №14 від 23 березня 2021 року та №18 від 25 травня 2021 року, складених комісією у складі: старости Воронковецького старостинського округу Янковського М.І. та адміністратора віддаленого робочого місця Воронковецького старостинського округу Простапюк О.А. , в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , однак у даному будинку не проживають, а проживають по [ADDRESS] . Крім того, допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS] не проживають вже близько двох років, житловою площею не користуються, оскільки проживають в іншому житловому будинку по [ADDRESS] , а з липня 2021 року взагалі виїхали з с. Воронківці у невідомому напрямку. Оцінивши усі надані докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] , оскільки відсутні у ньому без поважних причин понад один рік. Оскільки позов [PERSON] задоволено, й остання звільнена від сплати судового збору, як особа з інвалідністю ІІ групи, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути по 908 грн. судових витрат по сплаті судового збору з кожного.

Outcome: approved