Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Фізична особа - підприємець [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення з [PERSON] 6931,65 грн. та судових витрат, які складаються з суми судового збору у розмірі 704,80 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 1200,00 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу по ФОП [PERSON] №1 від 02.10.2017 року «Про прийом на роботу» прийнято [PERSON] за її заявою на роботу на посаду продавця з повною матеріальною відповідальністю з 04.10.2017 року з неповним робочим часом з оплатою за фактично відпрацьований час згідно графіку, встановленому на підприємстві, з окладом згідно штатного розпису. 04.10.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, також 04.10.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого відповідач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. 27.10.2017 року позивачем було видано наказ № 4 від 27.10.2017 року «Про проведення інвентаризації», згідно якого вирішено провести інвентаризацію ТМЦ з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження, інвентаризацію ТМЦ провести в присутності продавця [PERSON], в строк з 30.10.2017 року по 31.10.2017 року. 30.10.2017 року було проведено інвентаризацію ТМЦ за участю відповідача про що складено інвентаризаційний опис № 1 за підписами позивача та відповідача. В ході проведення інвентаризації було виявлено 86 одиниць зіпсованого товару та товару з простроченим терміном реалізації, про що було складено додаток № 1 до інвентаризаційного опису № 1 від 30.10.2017 року «Перелік зіпсованого товару та товару з простроченим терміном реалізації» за підписами позивача та відповідача. Згідно п.3 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 04.10.2017 року у випадку незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей відшкодування проводиться згідно з чинним законодавством України. Згідно бухгалтерської довідки «Розрахунок вартості зіпсованого товару з простроченим терміном реалізації під час роботи продавця [PERSON] станом на 30.10.2017 року» завдана шкода складає 6931,65 грн. 03.12.2018 року відповідачем [PERSON] подано заяву про розгляд справи за відсутності відповідача. Зазначає, що її ввели в оману з прострочкою та зі зіпсованим товаром. Підписувала всі документи, які надавали, гадаючи, що так треба, щоб працювати далі. А тепер не може нічого довести, оскільки не має ніяких документів, доказів. Тому позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2018 року відкрито провадження по вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено справу до розгляду з викликом сторін. Ухвалою суду від 19.11.2018 року розгляд справи відкладено. В судове засідання позивач не з'явилася, представником позивача [PERSON] подана заява про розгляд справи без участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного судового рішення не заперечують (а.с.71). Відповідач в судове засідання не з'явилася, надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перебування [PERSON] на посаді продавця ФОП [PERSON] з 02.10.2017 року підтверджується наказом № 1 від 02.10.2017 року (а.с.7, 8) та трудовим договором між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю від 04.10.2017 року (а.с.9-10). 04.10.2017 року [PERSON] підписала посадову інструкцію продавця підприємства торгівлі (а.с.12) Пунктом 16 розділу ІІ «Посадові обов'язки» визначено обов'язок повертати товар на склад строком реалізації менше, ніж 1 рік. Згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 04.10.2018 року [PERSON] прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених їй підприємством матеріальних цінностей, і зобов'язалася дбайливо ставитися до переданих їй на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків; своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених їй матеріальних цінностей; вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених їй матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених їй матеріальних цінностей (а.с. 13). Пунктом 3 узгоджено, що у випадку незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей відшкодування проводиться згідно з чинним законодавством України. 30.10.2017 року складено інвентаризаційний опис № 1 товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на основному складі на відповідальному зберіганні продавця [PERSON], інвентаризація проведена на підставі наказу від 27.10.2017 року № 4 (а.с.15-28, 14). Згідно додатку до інвентаризаційного опису № 1 від 30.10.2017 року зазначений перелік зіпсованого товару та товару з простроченим терміном реалізації (а.с.29-30). Згідно бухгалтерської довідки встановлено розрахунок вартості зіпсованого товару та товару з простроченим терміном реалізації під час роботи продавця [PERSON] станом на 30.10.2017 року (а.с.31-32). Згідно з ч.1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно з ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Як зазначається у ч.1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума завданої матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків у розмірі 6931,65 грн. відповідно до положень ст. ст. 130, 132, 134 ЦК України. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1904 грн. 80 коп., що складаються з 704 грн. 80 коп. судового збору та 1200 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved