Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У червні 2021 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), стягнення пені за прострочення виплати. В обґрунтування позову зазначав, що 29.10.2018 приблизно о 10:50 год. на перехресті пр. Соборного та вул. Гагаріна у м. Запоріжжі відбулося ДТП за участі позивача, який керував автомобілем «Mitsubishi Outlander XL», д.н. [NUMBER] , та [PERSON] , який керував автомобілем «Toyota Celaca 1.8», д.н. [NUMBER] . Постановою Запорізького апеляційного суду від 01.02.2019 у справі № 335/12889/18 провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2020, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 12.08.2020, провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] закрито за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, тобто з нереабілітуючої підстави. При цьому, у постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що фактичні обставини справи, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, ніким не оспорювались. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим у страхової компанії в силу Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, завдану [PERSON] , в межах та в порядку, передбачених законодавством. Позивач звернувся до відповідача з питання відшкодування завданих йому дорожньо-транспортною пригодою матеріальних збитків, проте у задоволенні вимог позивача відмовлено із посиланням на відсутність доведеної вини [PERSON] у вчиненні ДТП, зокрема і вищезазначеною постановою суду апеляційної інстанції. Позивач, вважаючи відмову відповідача у здійсненні виплати страхового відшкодування незаконною, просив суд стягнути з відповідача на його користь відшкодування матеріальної шкоди розміром 92 380,00 грн., відшкодування вартості автотоварознавчого досліження розміром 2 500,00 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 22.03.2019 по 10.06.2021 розміром 44 141,00 грн. (а.с. 2-19). Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в особі представника адвоката Данилової С.А. проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечувала з тих підстав, що відсутня постанова суду, яка б встановлювала вину [PERSON] у вчиненні вказаної ДТП, що унеможливлює виплату страхового відшкодування за положеннями ст.ст. 6, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені за межами строку спеціальної позовної давності, визначеної ст. 258 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (письмові пояснення на а.с. 134-135). Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті справи учасниками процесу, перше судове засідання призначене на 14.07.2021 на 14:00 год. (а.с. 130). Заяви по суті справи учасники процесу не подавали. 14.07.2021 від представника відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені (а.с. 138) та письмові пояснення по справі (а.с. 134-135). 26.07.2021 від представника позивача адвоката Острика С.Ю. надійшла відповідь на письмові пояснення представника відповідача (а.с. 145-149). Крім того, 09.08.2021 адвокатом Остриком С.Ю. надано детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Проти застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені заперечували, оскільки в силу п. 5 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування). Оскільки строк позовної давності за вимогами про стягнення страхової виплати не сплинув, та взагалі позовна давність на такі вимоги не поширюється, тому не сплила позовна давність і до додаткової вимоги про стягнення пені. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у письмових поясненнях (а.с. 134-135). Просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 29.10.2018 приблизно о 10:50 год. на перехресті пр. Соборного та вул. Гагаріна у м. Запоріжжі відбулося ДТП за участі позивача [PERSON] , який керував автомобілем «Mitsubishi Outlander XL», д.н. [NUMBER] , та [PERSON] , який керував автомобілем «Toyota Celaca 1.8», д.н. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Запорізького апеляційного суду від 01.02.2019 у справі № 335/12889/18 скасовано постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2018, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто [PERSON] із застосуванням стягнення у вигляді штрафу розміром 340,00 грн., а провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення (а.с. 29-33). 26.03.2019 у відношенні [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у зв`язку із порушенням останнім п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася вищезазначена ДТП (а.с. 34). Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2020 у справі № 335/4067/19, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 12.08.2020, у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП (а.с. 38-40). Зі змісту постанови Запорізького апеляційного суду від 12.08.2020 у справі № 335/4067/19 випливає, що в ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що фактичні обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] ніхто не оспорював. У протоколі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] зазначено, що 29.10.2018 о 10:50 у м. Запоріжжі на перехресті пр. Соборного та вул. Гагаріна водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Celica», д.н. [NUMBER] , не був уважним за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофора та здійснив зіткнення із автомобілем «Mitsubishi Outlander XL», д.н. [NUMBER] , водій [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали пошкоджень (а.с. 34). Крім того, у постанові Запорізького апеляційного суду від 01.02.2019 у справі № 335/12889/18 зроблено висновок, що одночасний рух [PERSON] на зелений колір та [PERSON] на червоний колір світлофора є неможливим, оскільки фази світлофора на перехресті так не працюють, що підтверджується схемою пофазового проїзду на перехресті та графіком роботи світлофорного об`єкта. Також у постанові зазначено, що беззаперечних доказів вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема внаслідок порушення ним п. 16.6 Правил дорожнього руху України, не здобуто, а також не встановлено поза розумним сумнівом, що саме дії [PERSON] перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП. У висновку Дніпропетровського НДІСЕ від 29.11.2019 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 372-19 у справі № 335/4067/19 йдеться про дослідження механізму ДТП по двом варіантам подій, виходячи із того, на який сигнал світлофора рухався кожен із водіїв (а.с. 60-62). Аналізуючи даний висновок експертизи разом із іншими матеріалами по справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] , яким встановлено порушення останнім п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України щодо проїзду на заборонений червоний сигнал світлофору, та постановами Запорізького апеляційного суду у справах відносно [PERSON] і [PERSON] , якими встановлено вищезазначені обставини, суд доходить висновку, що врахуванню під час розгляду справи підлягає відповідь експертів на питання по варіанту подій № 1, згідно із яким автомобіль позивача рухався на зелений сигнал, а автомобіль [PERSON] - на червоний сигнал світлофора. Згідно із відповіддю експерта на питання № 3 по варіанту № 1, невідповідність дій водія автомобіля «Toyota Celica», д.н. [NUMBER] , [PERSON] вимогам пунктів 8.7.3, 8.10 Правил дорожнього руху України в даному варіанті розвитку події знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 62). Автомобіль марки «Mitsubishi Outlander XL», д.н. [NUMBER] , належить на праві власності позивачу [PERSON] та зареєстрований за ним, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 15.05.2007 (а.с. 25). Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК8800255, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (а.с. 26-28). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, а саме: 1.наявність шкоди, 2.протиправність поведінки особи, що завдала шкоду, 3.причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, 4.вина особи, що завдала шкоду. Як передбачено статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Враховуючи те, що позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.10.2018, спричинено майнову шкоду з вини водія [PERSON] , дії якого, як встановлено судом вище, знаходились у причинному зв`язку із настанням ДТП, та цивільна відповідальність якого на суму 130 000 грн. була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», суд доходить висновку, що в силу Закону страховик зобов`язаний відшкодувати вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, який на праві власності належить позивачу. Разом із тим, на заяву позивача щодо виплати страхового відшкодування відповідач відмовив (а.с. 67-69). В той же час, під час судового розгляду справи судом не встановлено з боку потерпілої від ДТП сторони (позивача) дій, які підпадали б під дію ст. 991 ЦК України чи ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі яких страховик має право відмовити у здійсненні страхової виплати. Згідно зі звітом оцінювача спеціаліста-автотоварознавця ФОП [PERSON] № 156 від 12.03.2021 про проведення оцінки колісного транспортного засобу «Mitsubishi Outlander XL», д.н. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, без урахування ПДВ, станом на 29.10.2018, автомобіля «Mitsubishi Outlander XL», д.н. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження при ДТП складає 93 190,93 грн. (а.с. 87-120). Згідно з наданими позивачем первинними та розрахунковими документами, фактична вартість ремонту належного йому автомобіля склала 92 380,00 грн. (а.с. 75-84). Відповідно до ст. 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з п. 36.2 ст. 32 вказаного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, що складається із витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля, які фактично поніс позивач та які не виходять за межі оцінки шкоди, в сумі 92 380,00 грн. Крім того, суд також вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на проведення вказаної оцінки транспортного засобу розміром 2 500,00 грн., що підтверджені документально, оскільки саме на страховика чинне законодавство покладає обов`язок із оцінки заподіяної шкоди, що відповідачем у даному випадку зроблено не було (а.с. 85-86). Розглядаючи позовні вимоги про стягнення пені у зв`язку із несвоєчасністю виплати страхового відшкодування, суд встановив наступне. Статтею 992 ЦК України передбачено, якщо у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня. Позивачем заявляються вимоги про стягнення пені за період з 22.03.2019 (наступний день після дати відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування згідно із листом на заяву позивача) по 16.04.2021 розміром 44 141,00 грн. Відповідачем заявлено про пропуск строку позовної давності щодо даних вимог. Згідно з положеннями ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Посилання позивача та його представника на те, що строк позовної давності не застосовується до вимог про стягнення пені як додаткового зобов`язання щодо сплати страхового відшкодування, на вимоги про стягнення якого позовна давність не поширюється, суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, з таких підстав. Так, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування). Разом із тим, позивач не є ані страхувальником, ані застрахованою особою за полісом ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування». Крім того, згідно з ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Разом із тим, позивачем та його представником дана норма тлумачиться всупереч її змісту, оскільки у ній не йдеться про можливість не застосування строку позовної давності до додаткової вимоги у разі не поширення строку позовної давності на основну вимогу. Отже, у даному випадку, зважаючи на заяву відповідача про застосування строку позовної давності, вимоги позивача про стягнення пені підлягають частковому задоволенню в межах одного року до його звернення до суду (з урахуванням визначеного ним у позові періоду розрахунку), тобто за період з 17.06.2020 по 10.06.2021. У період з 17.06.2020 по 04.03.2021 (259 днів) облікова ставка НБУ становила 6%. Отже, розмір пені у цей період становить 92 380,00 грн. х 6% х 2 : 100% : 365 днів х 259 днів = 7 866,22 грн. У період з 05.03.2021 по 15.04.2021 (42 дні) облікова ставку НБУ становила 6,5%. Отже, розмір пені у цей період становить 92 380,00 грн. х 6,5% х 2 : 100% : 365 днів х 42 днів = 1 381,90 грн. У період з 16.04.2021 по 10.06.2021 (56 днів) облікова ставка НБУ становила 7,5%. Отже, розмір пені у цей період становить 92 380,00 грн. х 7,5% х 2 : 100% : 365 днів х 56 днів = 2 126,01 грн. Таким чином, загальний розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 11 374,13 грн. (7 866,22 + 1 381,9 + 2126,01). Враховуючи викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру понесених судових витрат позивачем та його представником надано такі докази: квитанція про сплату судового збору на суму 1 390,30 грн. (а.с. 1), договір про надання правової допомоги від 01.06.2021 (а.с. 121-123), документи на підтвердження повноважень адвоката Острика С.Ю. (а.с. 125-128, 144), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, квитанція про оплату послуг адвоката на суму 15 000 грн. (а.с. 158). При цьому, представник відповідача у судовому засіданні, не погоджуючись із обґрунтованістю витрат на правову допомогу, посилалась на надмірність понесених витрат. У той же час, відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката представником відповідача не заявлялось, а неспівмірність витрат - у встановленому законом порядку не доводилась. Таким чином, з урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог (судом задоволено 76% від суми позовних вимог), тобто 1 056,63 грн. (76% від 1 390,30 грн.) та 11 400 грн. (76% від 15 000 грн.) відповідно.

Outcome: partial