Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У позовній заяві зазначено, що сторони по справі з 26 листопада 2010 року до 01 березня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в шлюбі в них народилася дочка [PERSON] марта Ігорівна, [INFO]. Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Дочка проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно коштів на утримання дочки не надає. Працездатний, інших утриманців немає, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Просила позов задовольнити та стягувати на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю із підстав, які наведені у позовній заяві. Пояснила, що неспроможна самостійно утримувати дочку, оскільки має на утриманні ще двох дітей від першого шлюбу, які навчаються та потребують надання допомоги. Відповідач, офіційно не працює, однак періодично виїжджає на роботу в республіку Польща, атому спроможний надавати дочці утримання. Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що на даний час не працює, здійснює догляд за матір'ю похилого віку, яка досягля 80 річного віку, отримує компенсаційні виплати які становлять 29 грн. 60 коп. Немає можливості сплатувати аліменти в сумі по 1500 грн. щомісячно. Просив стягувати на утримання дочки аліменти в сумі по 850 грн. щомісячно. Суд, вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторни по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НМ №185082, виданим 28 липня 2011 року Вербилівською сільською радою Ргогатинського району Івано-Франківської області. Згідно довідки №125, виданої 01 березня 2018 року виконавчим комітетом Вербилівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, малолітня дочка [PERSON], 16.07.2011 рок ународження проживає разом з матір'ю [PERSON] в с.Вербилівці по вул.Чорновола, буд.№2. У склад сім'ї [PERSON] входять сини -[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON], житель [INFO], кв.№28, знаходиться на обліку в Шевченківському відділі соціального захисту м.Львова і отримує компенсаційну виплату як працездатна особа, що не працює і здійснює догляд за особою похилого віку, що досягла 80 річного віку. Сума виплати станом на березень 2018 року складає 29 грн. 60 коп. Дана обставина підтверджується довідкою №3342 від 16 квітня 2018 року, виданою Шевченківським відділом соціального захисту населення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обовязок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дітей моральний обовязок і найважливіший правовий обовязок їх батьків. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для справи, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, ту обставину, що відповідач по справі має нерегулярний дохід, стягнень по виконавчих документах з відповідача не проводиться. Відповідач не визнаний інвалідом, не позбавлений можливості працевлаштуватися та отримувати дохід. Позивачка працює, має на утриманні ще двох дітей від першого шлюбу [PERSON], [PERSON], які навчаються, неспроможна самостійно утримувати малолітню дочку. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial