Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

20 вересня 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, яка в процесі розгляду справи була уточнена, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки Єлізавети у розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісячно до 20.05.2017 року, у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно з 20.05.2017 року до повноліття дитини та ? частину його заробітку щомісячно на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з дня подання позову до суду, стягнути судові витрати, повязані з оплатою правової допомоги. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.08.2016 року розірвано. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати разом з позивачкою. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання доньки, але нерегулярно та не в повному обсязі. Крім того, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною і також потребує має право на допомогу. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення, аналогічні викладеним в позові, просила вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що відповідач надає допомогу на утримання дитини у добровільному порядку в розмірі, що значно перевищую прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Також наголосив, що стан здоровя відповідача не є задовільним, тому для підтримання здоровя у працездатному стані він витрачає значні кошти. Крім того, позивач вказував на обставини, які мають вплив на його щомісячний дохід, а саме: позивач зареєстрував шлюб та для задоволення певних побутових потреб своєї нової сімї ним витрачається певна сума коштів; у відповідача є мати пенсійного віку, яка хворіє і потребує матеріальної допомоги; несення витрат зі сплати комунальних послуг, зокрема, і за дитину; наявність боргових зобовязань, які він відшкодовує кредиторові щомісячно. Просив стягнути аліменти на утримання доньки у розмірі 1/5 частин його заробітку та на утримання дружини у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною 3 років, у задоволені іншої частини позову просив відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України\~) встановив наступне. 04 серпня 2016 року Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 14). Від спільного подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 27.05.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.9). Відповідно до довідки від 13.04.2016 року №02/08/1-32025, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» [PERSON] та [PERSON] прописані за адресою [ADDRESS](а.с. 10). Згідно акта депутата Вишневої міської ради [PERSON] від 13.04. 2016 року № 1/04-664, [PERSON]А, проживає разом з дочкою за адресою: [ADDRESS]. Зазначені обставини не заперечуються сторонами у справі, тому доказуванню не підлягають. \~Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної [PERSON] України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~і\~ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (\~ст. 181 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу.\~\~ Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] працює інженером з технічного обслуговування повітряних суден категорії А в ДП «Антонов», з травня по жовтень 2016 року нараховано заробітної плати 156817,94 грн., з яких утримано 2352,26 військового збору та 28227,22 грн. прибуткового податку (а.с.119). Законодавець встановлює, що непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Судом також достовірно встановлено, що у [PERSON] відсутні інші діти, непрацездатна дружина або батьки,аліментних зобовязань на користь інших осіб немає [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Фастівської міської ради та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн. щомісячно. Доводи сторони відповідача щодо незадовільного стану здоровя, що повинно бути враховано при визначені розміру аліментів в сторону їх зменшення, судом не можуть бути прийняті з огляду на наступне. Так, стороною відповідача наданий суду виписний епікриз із медичної картки стаціонарного хворого №714, відповідно до якого [PERSON] встановлений діагноз гіпертонічна хвороба І ст. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Всупереч цих вимог відповідачем не надано жодного доказу, які б підтверджували понесення ним регулярних витрат на своє лікування та доказів того, що такі витрати призвели зменшення розміру його доходу взагалі. Також, факт того, що наявність у особи певної хвороби призводитьдо зменшення її заробітку також є обставиною, що підлягає доведенню. Однак, відповідачем такі обставини належними та допустимими доказами також не доведені. З наведеного виходить, що передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітню дитину судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дочки, порядку сплати аліментів не досягнуто. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Крім того, враховуючи, що батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, що передбачено ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, суд виходячи з засад розумності та виваженості, встановлює аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) її батька [PERSON] Суд також приходить до висновку про те, що відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти як на утримання дитини у розмірі 1/4, так і дружини у розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дитини, суд вважає, що розмір присуджених аліментів не є значним, та таким, що ставить в тяжке матеріальне становище відповідача, а обставини, наведені ним на підставу зменшення розміру аліментів, не свідчать про необхідність зміни їх розміру в сторону зменшення. Сімейним законодавством України встановлено мінімальну межу аліментів, що можуть стягуватися на одну дитину, а саме: розмір аліментів не може бути меншим ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, законодавством врегульовано і максимальну межу сплати розміру аліментів, який не може бути більшим, ніж 50% заробітної плати платника аліментів. Присуджений судом загальний розмір аліментів на утримання дитини та дружини не перевищує граничної межі у 50% від заробітної плати платника аліментів. Підстави визначати розмір аліментів на утримання дружин у твердій грошовій сумі, як на тому наполягає відповідач, у суду відсутні, оскільки не встановлено, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі або наявності інших обставин, що мають істотне значення, як це передбачено ст.184 СК України. Крім того, у разі зміни обстави сторони не позбавлені можливості і мають право ставити вимоги в суді про збільшення чи зменшення присудженого розміру аліментів. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу також підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Стягненню підлягають лише документально підтверджені судові витрати (ст. 88 ЦПК України). На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), фінансові документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Крім того, в пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Позивач надала суду належні докази на підтвердження понесення нею витрат на оплату правової допомоги, зокрема, в матеріалах справи міститься квитанцію до прибуткового касового ордера серії 12 АААМ № 227089 від 13.09.2016 року, відповідно до якої позивачем сплачено 500 грн. за складання позову про стягнення аліментів, тому суд вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 500 грн. Позивача, на користь якого ухвалене судове рішення, у встановленому законом порядку звільнено від оплати судових витрат при зверненні до суду, тому відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК Українипри постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial