Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

10 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог позивач вказала, що в Миргородському міськрайрнному відділі державної виконавчої служби на виконанні перебуває виконавчий лист № 2/541/798/2015 від 10.08.2015 року виданий Миргородським міськрайонним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач не сплачував у повному обсязі аліменти внаслідок чого станом на 31.01.2021 року утворилася заборгованість в розмірі 128 470 грн. 65 коп. За положеннями ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Відповідач був обізнаний про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів, періодично частково сплачував їх. Всього за 2018 - 2021 роки розмір пені складає 171 117 (сто сімдесят отда тисяча сто сімнадцять) грн. Оскільки відповідно ч. 1 ст. 196 СК України стягнення неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів не може перевищувати 100 % заборгованості, просила стягнути з [PERSON] на користь позивача неустойку (пеню) у зв`язку із простроченням сплати аліментів з вини боржника в розмірі 128 470 (сто двадцять вісім тисяч чотириста сімдесят) грн., що відповідає розміру заборгованості нарахованої державною виконавчою службою. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність позивача (а. с. 21) у якому наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а. с. 22), позовні вимоги визнав. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.07.2015 року у справі № 541/1642/15-ц, провадження № 2/541/798/2015 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей вирішено стягувати із [PERSON] , [INFO] , уродженця і жителя [ADDRESS] , місце роботи невідоме, аліменти на користь [PERSON] [INFO] на утримання неповнолітніх дітей; - [PERSON] [INFO] , сина - [PERSON] [INFO] , в розмірі по 1/3 частині заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви - 06 липня 2015 року і до їх повноліття. Рішенням суду набрало законної сили 05.08.2015 року. У вказаному рішенні суду зазначено, що судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі народилися діти; дочка - [PERSON] [INFO] , син - [PERSON] [INFO] батьком яких записаний у свідоцтві про народження відповідач - [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним ті обставини, що сторони мають спільних дітей: дочку - [PERSON] [INFO] , син - [PERSON] [INFO] , батьком яких записаний у свідоцтві про народження відповідач, на утримання яких відповідно до рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.07.2015 року відповідач повинен сплачувати аліменти на користь [PERSON] , в розмірі по 1/3 частині заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви - 06 липня 2015 року і до їх повноліття. Так, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. (ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.02.2021 року за № 786, проведеного Великобагачанським районним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), сукупний розмір заборгованості із сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] станом на лютий 2021 року складає 128470 гривень 65 копійок (а. с. 6). З вказаного Розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем не сплачувались, що відповідно до ст. 196 СК України дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Так, у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного правового висновку. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Так, позивачем в позовній заяві проведено розрахунок пені, за несвоєчасну сплату аліментів. Згідно вказаного розрахунку з 1 лютого 2018 року по 1 лютого 2021 року пеня, за несвоєчасну сплату аліментів становить: за лютий - грудень 2018 року - 38778,00 грн.; за січень- грудень 2019 року - 60060,00 грн.; за січень- грудень 2020 року - 71257,00 грн.; за січень 2021 року - 1022,00 грн. Відповідно до розрахунку позивача, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період 2018-2021 роки становить 171 117 грн. 00 коп. Проте, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача 128470 грн. 00 коп., що відповідає сумі заборгованості нарахованої державною виконавчою службою. Суд не погоджується з обрахунком суми неустойки (пені) зробленими позивачем, оскільки при обчисленні розміру неустойки (пені) позивачем кількість днів заборгованості, за кожен місяць заборгованості відраховувалася з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до кінця року у якому виникла заборгованість, та не враховано, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим роком, в якому не проводилося стягнення. Оскільки позивач виходячи з наданого розрахунку просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за заборгованість зі сплати аліментів за період лютого 2018 року - січня 2021 року, то в такому разі кількість днів заборгованості, за кожен місяць заборгованості повинна відраховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти до 01.02.2021 року. Таким чином, беручи до уваги зазначену формулу неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів має становить: за лютий 2018 року 1871,00 грн. *1096 дні*1% = 20506,16 грн. за березень 2018 року 1871,00 грн.*1068 дні*1% = 19982,28 грн. за квітень 2018 року 1871,00 грн. *1037 дні*1% = 19402,27 грн. за травень 2018 року 1871,00 грн.*1007 дні*1% = 18840,97 грн. за червень 2018 року 1871,00 грн.*976 дні*1% = 18260,96 грн. за липень 2018 року 1871,00 грн.*946 дні*1% = 17699,66 грн. за серпень 2018 року 1871,00 грн. *915 дні*1% = 17119,65 грн. за вересень 2018 року 2333,33 грн.*884 дні*1% = 20626,6372 грн. за жовтень 2018 року 2333,33 грн.*854 дні*1% = 19926,6382 грн. за листопад 2018 року 2333,33 грн.*823 дні*1% = 19203,3059 грн. за грудень 2018 року 2333,33 грн.*793 дні*1% = 18503,3069 грн. за січень 2019 року 2361,33 грн.*762 дні*1% = 17993,3346 грн. за лютий 2019 року 2361,33 грн.*731 дні*1% = 17261,3223 грн. за березень 2019 року 2361,33 грн.*703 дні*1% = 16600,1499 грн. за квітень 2019 року 2591,00 грн.*672 дні*1% = 17411,52 грн. за травень 2019 року 2591,00 грн.*642 дні*1% = 16634,22 грн. за червень 2019 року 2591,00 грн.*611 дні*1% = 15831,01 грн. за липень 2019 року 2684,00 грн. *581 дні*1% = 15594,04 грн. за серпень 2019 року 2684,00 грн.*550 дні*1% = 14762,00 грн. за вересень 2019 року 2684,00 грн.*519 дні*1% = 13929,96 грн. за жовтень 2019 року 2692,66 грн.*489 дні*1% = 13167,1074 грн. за листопад 2019 року 2692,66 грн.*458 дні*1% = 12332,3828 грн. за грудень 2019 року 2692,66 грн.*428 дні*1% = 11524,5848 грн. за січень 2020 року 2942,33 грн.*397 дні*1% = 11681,0501 грн. за лютий 2020 року 2942,33 грн.* 366 дні*1% = 10768,9278 грн. за березень 2020 року 2942,33 грн.*337 дні*1% = 9915,6521 грн. за квітень 2020 року 2942,33 грн.*306 дні*1% = 9003,5298 грн. за травень 2020 року 2942,33 грн. *276 дні*1% = 8120,8308 грн. за червень 2020 року 2942,33 грн.*245 дні*1% = 7208,7085 грн. за липень 2020 року 2942,33 грн. *215 дні*1% = 6326,0095 грн. за серпень 2020 року 2942,33 грн.*184 дні*1% = 5413,8872 грн. за вересень 2020 року 2942,33 грн.*153 дні*1% = 4501,7649 грн. за жовтень 2020 року 3299,33 грн.*123 дні*1% = 4058,1759 грн. за листопад 2020 року 3299,33 грн.*92 дні*1% = 3035,3836грн. за грудень 2020 року 3299,33 грн.*62 дні*1% = 2045,5846 грн. за січень 2021 року 3299,33 грн.*31 дні*1% = 1022,7923 грн. З огляду на зазначене заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з 01 лютого 2018 року по 01 лютого 2021 року становить 95428 гривень 91 копійок, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , сина - [PERSON] [INFO] за період з 01 лютого 2018 року по 01 лютого 2021 року становить 476215 грн. 77 коп. Однак, враховуючи, що частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів не може бути більше 100 відсотків заборгованості, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей за період з 01 лютого 2018 року по 01 лютого 2021 року не можу бути більше 95428 гривень 91 копійок. Сума 128470 грн. 00 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, як неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період 2018-2021 роки згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.02.2021 року за № 786, зробленого Великобагачанським районним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), відповідає сумі сукупного розміру заборгованості відповідача із сплати аліментів станом на лютий 2021 року за весь час сплати аліментів, тобто з 06.07.2015 року до 01.02.2021 року і не відповідає сумі нарахованої державною виконавчою службою заборгованості відповідача із сплати аліментів за період з 01.02.2018 року до 01.02.2021 року, яка згідно вказаного розрахунку становить 95428 грн. 91 коп. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2018 року по 01 лютого 2021 року не в сумі 128470 грн. 00 коп., як просить позивач, а в сумі 95428 грн. 91 коп., що відповідає сумі нарахованої державною виконавчою службою заборгованості, і розмір вказаної суми відповідає положенням ч. 1 ст. 196 СК України. Судом також встановлено, що відповідач винний у виникненні даної заборгованості по аліментах, оскільки доказів на спростування своїх дій по несплаті аліментів суду не надав, заборгованість утворилася з незазначених ним причин та не пов`язана з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо. Враховуючи те, що позивач просить стягнути неустойку нараховану на заборгованість за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2018 року по 01.02.2021 року, яка на час звернення до суду з даним позовом існувала, та те, що боржник був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок їх сплати, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав, а тому суд приходить до висновку що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2018 року по 01 лютого 2021 року в сумі 95428 (дев`яносто п`ять тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 91 копійка. Суд не приймає до уваги визнання позову відповідачем в розмірі заявленому позивачкою з вище вказаних оьбгрунтувань часткового задоволення позову, оскільки матеріали справи не містять даних щомісячної заборгованості за період 2015-2017 роки, тому стягнення пені за вказаний період суперечить вимогам ст.196 СК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог в повному обсязі з відповідача на користь держави підлягав би стягненню судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. Однак, позовні вимоги задоволені частково на 74,28%, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 74,28% судового збору, що становить 624 (шістсот двадцять чотири) грн. 55 коп.

Outcome: partial