Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] із указаним позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер [PERSON], який є рідним батьком [PERSON], [INFO] Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Шевчук Л.М. заведена спадкова справа та 23.05.2016 року позивачем була подана на адресу нотаріуса заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я неповнолітнього сина [PERSON], який прийняв спадщину після смерті батька в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України. За словами [PERSON], листом від 13 06.2016 приватний нотаріус Шевчук Л.М. повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на ім'я [PERSON] у зв'язку із тим, що 16.03.2016 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на все належне померлому майно на ім'я матері померлого [PERSON] При цьому нотаріус повідомила, що під час оформлення спадщини відповідач не надала в нотаріальну контору відомості про існування інших спадкоємців першої черги за законом. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом відповідач зареєструвала своє право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. З огляду на викладене у позові [PERSON] просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом №188 від 16.03.2016, видане після смерті [PERSON] на все належне померлому майно на ім'я матері померлого - [PERSON], а також скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Додала, що [PERSON] не знала про смерть [PERSON] та дізналась про це лише тоді, коли почала оформляти закордонний паспорт дитині, а саме у квітні 2016 року. Вказала, що правильним було б просити визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом та не заперечувала, що б дитині перейшла у власність 1/4 частина згаданої вище квартири. [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Вважають, що сину померлого повинна належати 1/4 частина квартири, так як є два спадкоємці за законом із першої черги на спадкове майно померлого [PERSON] Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Шевчук Л.М. в судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та відповідача, вивчивши й дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складалася зокрема із 1/2 частини квартири [ADDRESS], та належала померлому на підставі свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло, виданого 02.02.2009 відділом приватизації державного житлового фонду. Судом також встановлено, що 15.12.2015 року [PERSON], яка згідно зі свідоцтвом про народження являється матір'ю [PERSON], звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Шевчук Л.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті померлого сина. Із наданої на запит суду копії спадкової справи №48/2015, заведеної до майна померлого [PERSON] слідує, що 16.03.2016 приватним нотаріусом Шевчук Л.М. було видано відповідачу свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на належну сину відповідача 1/2 частини квартири [ADDRESS]. В той же день 16.03.2016 року приватним нотаріусом Шевчук Л.М. було зареєстроване за [PERSON] право власності на 1/2 частину указаної вище квартири, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2016 року. Крім цього із матеріалів справи вбачається, що 23.05.2016 року [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], звернулась до приватного нотаріуса ЖМНО Шевчук Л.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом неповнолітньому. В обґрунтування вимог заяви послалась на те, що померлий [PERSON] є рідним батьком [PERSON] та останній згідно зі змістом ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки є неповнолітньою особою. Та обставина, що [PERSON], [INFO], є рідним сином позивача та [PERSON], підтверджується копією свідоцтва про народження від 10.05.2016. Листом від 13.06.2016 року приватний нотаріус Шевчук Л.М. повідомила позивача про видачу 16.03.2016 свідоцтва про право на спадщину за законом на все належне померлому [PERSON] майно його матері - [PERSON] та з огляду на зміст ч. 4 ст. 1268 ЦК України роз'яснила право на звернення до суду за скасуванням державної реєстрації права власності та за визнанням недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім'я відповідача. Згідно зі ст.ст. 1258, 1261, 1267 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За змістом ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. При цьому у ч. 4 ст. 1268 ЦК України закріплено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Положенням ст. 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 судам роз'яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, порушення права неповнолітнього [PERSON] на спадщину після смерті батька у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину відповідачу,

Outcome: partial