Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі у них народилася двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2016 року постановлено шлюб між сторонами розірвати та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох дітей аліменти в розмірі 2000,00 грн. починаючи з 01.04.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що в даний час відповідач має сплачувати більший розмір аліментів, оскільки, діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні та розвитку. Просить суд, збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 3953,20 грн., стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] пов`язані із розвитком її здібностей в розмірі 500 грн., а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2019 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилась подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності Просить суд, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із матеріалів справи вбачається, що у спільному подружньому житті у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, однак, рішенням Луцького міськрайонного суду від 30.05.2016 року шлюб між ними було розірвано (а.с.4-5). Зазначеним рішенням суду, також постановлено стягувати з [PERSON] \~в користь\~ [PERSON] \~на утримання\~малолітніх дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та дочки\~\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі\~2000,00\~грн.\~щомісячно,\~починаючи від\~дня пред`явлення\~позову 01.04.2016\~року і\~до досягнення\~дітьми повноліття.(а.с. 4-5). Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України\~\~від 15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття\~\~183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України\~від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.\~\~ У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з збільшенням потреб та розвитку дитини, підвищенням рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] щодо зміни способу стягнення аліментів є обґрунтованими. Відповідачем не надано суду доказів його непрацездатності та наявності на його утриманні інших дітей тощо. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Зокрема, із матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником автомобіля марки «Audi A6», 1996 року, що свідчить про покращення його матеріального становища (а.с.9). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який з 1 січня 2020 року для\~дітей віком від 6 до 18 років становить - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня 2395 гривень. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] по 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача в обґрунтування розміру аліментів в розмірі по 2500,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки, на думку суду, вказана сума є дещо завищеною, та належним чином не доведена наявність саме таких витрат у [PERSON] на утримання дітей. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.18 своє постанови N 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка понесла документально підтвердженні додаткові витрати пов`язані з розвитком здібностей дочки [PERSON] у розмірі 2950,00 грн., а тому вимога позивача про стягнення додаткових витрат в розмірі 3953,20 грн. підлягає до часткового задоволення на суму 1475,00 грн. (2950,00:2), оскільки, як передбачено СК України, обов`язок утримувати дітей полягає в рівних частинах на обох батьків. Судом встановлено, що у відповідача також наявні додаткові витрати зумовлені особливими обставинами необхідністю розвитку здібностей доньки [PERSON] , у зв`язку з навчанням останньої у гуртку образотворчого мистецтва «Чарівний пензлик» (20-22), а тому вимога позивача про стягнення додаткових витрат на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно підлягає до задоволення. Крім того, позивачем понесено документально підтвердженні витрати на професійну правничу допомогу на суму 1000 грн., які у відповідності до вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі (а.с. 24- 30,49). Згідно положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial