Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Що позивач звернувся з позовом в суд до ТОВ «Сервіс-Канів», ВДВС Канівського МРУЮ про витребування майна, посилаючись на те, що згідно наказу №05/832 від 16.07.2007 року господарського суду Черкаської області, відбулося примусове звільнення орендованого ним приміщення за адресою [ADDRESS], власником якого є ТОВ «Сервіс-Канів». Під час проведення виконавчих дій він був відсутній. Належне йому майно, яке там знаходилося, було описане та передане на відповідальне зберігання голові правління ВАТ «Сервіс-Канів» - Калашник Ю.О., згідно акта державного виконавця Говорун Д.Я. від 11.10.2007р. договір про умови зберігання майна сторонами не укладався. На вимогу в березні 2014 року до відповідачів про повернення належного йому майна, отримав відмову, а тому просить суд зобов'язати відповідачів повернути йому належне на праві власності майно, яке знаходиться на відповідальному зберіганні у ТОВ «Сервіс-Канів» та стягнути судові витрати. Ухвалою Канівського міськрайсуду від 05.09.2014р. виведено із відповідачів ВДВС Канівського МРУЮ, та залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить суд позов задовольнить. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, в задоволенні позову просить відмовити з підстав пропущення строку позовної давності. В судовому засідання третя особа - головний спеціаліст ВДВС Канівського МРУЮ Орєхова С.І. позов не визнала, посилаючись на те, що вони не мають зобов'язань перед сторонами, виконавчі документи відносно сторін по справі не перебувають на виконанні у ВДВС, а проводити виконання без відкритого виконавчого провадження не передбачено законодавством. Виконавчі провадження за 2007 рік знищені за минуванням терміну зберігання. Покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши доводи позивача, представника відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засідання встановлено, що позивач є громадянином - фізична особа (підприємницька діяльність припинена а.с.11,12), та є власником майна, описаного та переданого на відповідальне зберігання голові правління ТОВ «Сервіс-Канів» Калашник Ю.О., згідно акта державного виконавця від 11.10.2007року в кількості 924 позиції (а.с.14-38, 71-83), яке на даний час знаходиться у відповідача ТОВ «Сервіс-Канів», який на вимогу позивача відмовляється його повернути, за сплином строку позовної давності. В судовому засіданні встановлено, що спір між сторонами був предметом судового розгляду господарським судом м.Черкаси у справі №05/1709 за позовом [PERSON] до відповідачів про витребування майна з чужого незаконного володіння, рішенням від 26.10.2010р., в позові було відмовлено з підстав не звернення позивача [PERSON] до відповідачів із заявою про видачу належного йому майна, між сторонами відсутній спір з цього приводу, що і послужило підставою для відмови у позові (а.с.6,7), повторно [PERSON] звертався до суду з тим же позовом до тих же сторін (справа №01-05/4309), яку 17 грудня 2010р. на підставі пункту 5 ст. 81 ГПК України - залишено без розгляду, та роз'яснено позивачу право повторного звернення до суду в загальному порядку після усунення обставин, що зумовили залишення його без розгляду (а.с.106). Судом достовірно встановлено, що договір на зберігання майна між ТОВ «Сервіс-Канів» та ВДВС Канівського МРУЮ не укладався, у акті державного виконавця строк збереження чи витребування майна не зазначався, а відтак утримувач майна зобов'язаний повернути майно власнику по його вимозі. З вимогою повернення майна позивач звернувся до ТОВ «Сервіс-Канів», та до ВДВС Канівського МРУЮ - 15.03.2014 року, та отримав відмову, що і змусило його звернутися до суду (а.с.8,9,10). В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що вони до позивача з вимогою отримати належне йому майно, яке у них зберігається за актом державного виконавця від 11.10.2007р., не зверталися. Таким чином, строк позовної давності на який вони посилаються, як на підставу відмови у позові, задоволенню не підлягає, оскільки з вимогою про повернення належного йому майна позивач звернувся 15.03.2014р.(а.с.8). Згідно ст. 387 ЦК України - власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним. У відповідності із ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст. 1212 ЦК України - особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно ст. 1213 ЦК України - набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обгрунтованими і підлягають до задоволення. У відповідності з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати На підставі наведеного та

Outcome: approved