Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №76 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу в розмірі 480 доларів США, 14,40 доларів США неустойки, 2000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, отримавши належним чином повістку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що 12.02.2015 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір 300131/171308/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США, згідно якого позивач вніс вклад в сумі 480 доларів США (а.с.5-6), строком вкладу до 25.02.2015 р. Для захисту своїх законних прав та інтересів 20.02.2015 року [PERSON] звернувсь до відділення № 76 АТ «Банк «Фінанси та кредит» про повернення банківського вкладу, представник відповідача отримала дане звернення (а.с.8-11). Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Враховуючи, що позивач звернувся до банку з заявою про повернення банківського вкладу, чим засвідчив свій намір виплати по закінченню строку вкладу, банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, проте, банк кошти всі не повернув, чим порушив свої грошові зобов'язання. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що з банку на користь позивача необхідно стягнути суму неповернутого банківського вкладу 480 доларів США. Позивач також заявив вимогу про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 3 відсотків неповернутої суми банківського вкладу, що складає 42,15 доларів США. Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживача» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Однак, суд звертає увагу на те, що [PERSON] не являється споживачем банківських послуг, так як сам надав відповідачу послугу, розмістивши в банку кошти на депозит. В той же час, суд звертає увагу на те, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.17 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає, що звільняються від сплати судового збору позивачі - за подання позовів про відшкодування збитків, завданих внаслідок неповернення у строки, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, залучених до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки в розмірі 14,40 доларів США слід відмовити. Також позивач просить стягнути з відповідача завдану відповідачем моральну шкоду в сумі 2000 грн. Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди саме діями відповідача щодо невчасного повернення коштів за договором №300131/171308/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка», як і обґрунтування визначеного ним розміру моральної шкоди. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.11, 15, 509, 625, 631, 1058, 1060, 1061, ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність»,

Outcome: partial