Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

21 січня 2019 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області до відповідача з відповідним позовом, в якому зазначив, що на підставі договору б/н від 29 травня 2014 року відповідач отримала кредит в розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов договору він складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. Відповідач зобов'язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконала, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносила, станом на 25 грудня 2018 року її заборгованість склала 12234,71 грн. Представник позивача [PERSON] (за довіреністю №8500-К-Н-О) в судове засідання не зявився, направив клопотання про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання також не зявилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Оскільки представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач не з'явилася в судове засідання, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2014 року на підставі заяви відповідача між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір б/н про отримання кредиту в розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір складається із заяви відповідача, умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку, де своїм підписом відповідач підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування (а.с.8-24). Згідно п.п.2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає йому право в будь-який момент змінювати його. У відповідності до п.2.1.1.7.6. зазначених Умов при порушенні клієнтом строків платежу по будь-якому із зобовязань більше, ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. За умовами п.2.1.1.12.6.1. вказаних Умов, у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., клієнт виплачує банку пеню в розмірі базової відсоткової ставки по договору за кожен день прострочення кредиту. На виконання вищевказаних Умов банк передав відповідачу кредитну картку, однак остання не виконала взятих на себе зобовязань, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом, а тому станом на 25 грудня 2018 року в неї утворилася заборгованість в розмірі 12234,71 грн., з яких: 4591,84 грн. заборгованість за відсотками; 6584,07 грн. заборгованість за пенею; 500,00 грн. штраф фіксована частина та 558,80 грн. штраф процентна складова (а.с.4,5-7). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобовязального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 4591,84 грн. та штрафу фіксованої частини в розмірі 500,00 грн. є обґрунтованими i підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення пені суд виходить з того, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2\~ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). За положеннями\~ст.61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст.549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.61 Конституції України\~ щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі № 6-2003цс15. Умови та правила надання банківських послуг п.2.1.1.7.6. та п. 2.1.1.12.6.1. тарифи обслуговування кредитної карти, передбачають стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту, та штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, тобто одне й те саме порушення зобовязання, а тому їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягають. Крім того, підлягають і частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу процентної складової (5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій), а саме в розмірі 229,59 грн., оскільки заборгованість за кредитом з урахуванням розміру відсотків, яка підлягає стягненню становить 4591,84 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial