Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

13.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного казначейства України, [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14500 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн. В позовній заяві вказав, що відповідач [PERSON] 02 вересня 2015 року біля 23 години з пасовища с. Дідківці таємно викрав належну йому /позивачу/ кобилу, вартістю 14500,00 гривень. Вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 березня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено відповідне покарання. Вказаними неправомірними діями [PERSON] йому заподіяно матеріальної шкоди в розмірі 14500,00 гривень та моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень. Крім того, вказав, що у звязку із тим, що [PERSON] є особою, яка не має можливості відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду, вказана шкода відшкодовується за рахунок держави. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, згідно поданої до суду заяви просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, в разі неявки відповідача розгляд справи проводити в заочному порядку. Відповідач [PERSON] належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, та будь-яких клопотань не направив. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник відповідача Державного казначейства України в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Ознайомившись із письмовою заявою позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно вироку Білогірського районного суду Хмельницької області 02 вересня 2015 року біля 23 год. 00 хв. [PERSON] діючи повторно, з корисливих мотивів, користуючись відсутністю власників коней та сторонніх осіб, з пасовища с. Дідківці Білогірського району Хмельницької області таємно викрав належну [PERSON] кобилу каштанової масті вартістю14500,00 гривень, якою розпорядився на власний розсуд, а саме продав невстановленій слідством особі за 7500,00 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди. Вказаним вироком суду [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовної якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що неправомірними діями [PERSON] позивачу [PERSON] завдано моральної шкоди, яка полягала в його душевних стражданнях, повязаних з протиправною поведінкою відповідача щодо нього як потерпілого у кримінальному провадженні. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (п. 5) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 цієї постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд аналізуючи у сукупності викладені докази та зазначені правові норми, дійшов висновку що неправомірними діями відповідача по відношенню до позивача які перебувають в прямому причинному зв»язку з наслідками, які настали нанесено моральну шкоду, та суд визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню приймає до уваги ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, тривалість періоду душевних страждань позивача та, з врахуванням принципу розумності та справедливості, дійшов висновку про необхідність та можливість стягнення в рахунок відшкодування нанесеної моральної шкоди [PERSON] з [PERSON] - 10000 гривень. Позивач [PERSON] просить стягнути заподіяну матеріальну шкоду неправомірними діями [PERSON] з Державного казначейства України оскільки [PERSON], є неплатоспроможною особою. Підставою визначення неплатоспроможності особи, неправомірними діями якої заподіяно матеріальної шкоди позивачем зазначено посилання на вирок суду, а саме на те, що обвинувачений [PERSON] раніше притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив під час іспитового строку, на території іншої області, не відбувши покарання за попереднім вироком, не працевлаштований, негативно характеризується за місцем проживання. Статтею 1177 ЦК України в редакції, що чинна на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ч.ч.1 ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ч.1 ст. 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень підлягають задоволенню, вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 14500,00 гривень з Державного казначейства України задоволенню не підлягають. Криі того, враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial