Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

23 травня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» звернулося до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1130926-112414 від 26 вересня 2013 року в сумі 8 120 грн. та судового збору. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16.06.2016 року цивільну справу за позовом ТОВ «Служба термінового кредитування» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором надіслано за підсудністю до Балаклійського районного суду. 19.07.2016 року справа надійшла на адресу Балаклійського районного суду Харківської області. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 вересня 2013 року між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 130926-112414, згідно якого остання отримала кредит у сумі 400, 00 грн. Відповідно до умов Договору [PERSON] зобов'язалася своєчасно, в повному обсязі сплачувати ТОВ «Служба термінового кредитування» платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом розмірі 112,00 грн., у строк до 09 жовтня 2013 року. [PERSON] порушила умови договору, кредит не повертала, проценти за користування кредитом не сплачувала, у зв'язку з чим станом на 17 травня 2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 8 120 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] було укладено договір поруки від 26.09.2013 року, згідно якого він забезпечує виконання зобов'язання [PERSON] частково. Передбачена цим договором відповідальність [PERSON] перед кредитором обмежується загальною сумою 50,00 грн.. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, а також просив суд, у разі неявки відповідачів по справі у судове засідання ухвалити по справі заочне рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судові засідання неодноразово (27.07.2016 року та 11.08.2016 року) не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомили. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від них до суду не надходило, тому суд на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України, враховуючи клопотання позивача, вважає можливим провести слухання справи за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дослідивши докази по справі дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судовим розглядом встановлено, що 26 вересня 2013 року між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 130926-112414, згідно якого остання отримала від ТОВ «Служба термінового кредитування» кредит у сумі 400, 00 грн. (а.с. 9-10) Відповідно до п. 3.3 Договору кредиту № 130926-112414 від 26.09.2013 р. [PERSON] зобов'язалася своєчасно, в повному обсязі сплачувати ТОВ «Служба термінового кредитування» платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом розмірі 112,00 грн. у строк до 09 жовтня 2013 року. На протязі строку дії договору кредиту [PERSON] порушила умови договору, кредит не повертала, проценти за користування кредитом не сплачувала. В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] було укладено договір поруки від 26.09.2013 р. (а.с.5-6) Відповідно до п. 1.3 Договору поруки [PERSON] забезпечує виконання зобов'язання [PERSON] частково. Передбачена цим договором відповідальність [PERSON] перед кредитором обмежується загальною сумою 50,00 грн.. Відповідач [PERSON] фактично не виконала свої зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 17 травня 2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 8 120 гривень 00 копійок, з яких: 400,00 гривень - сума кредиту; 112,00 гривень - проценти за користування кредитом; 7608,00 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту (а.с. 13-29) Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У відповідності з вимогами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року прийшов до висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. При цьому положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення. Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування" нараховано пеню в розмірі 7068,00 грн. Встановивши, що розмір пені значний та враховуючи бездіяльність банку, що сприяла її збільшенню, а також, що будуть порушені права відповідача, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення частини третьої статті 551 ЦК України та зменшити розмір пені з 7068,00 грн. до 1488,00 грн., яку стягнути з відповідача на користь банку. Відповідно до ч.2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. За таких обставин, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов"язань за Кредитним договором, що завдає збитків Позивачу, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягнути із [PERSON] суму в розмірі 2000,00 грн. з яких: заборгованості за кредитом - 400,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 112,00 грн.; пеня - 1488,00 грн. Також суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з поручителя [PERSON] 50,00 грн., оскільки саме цією суммою забезпечується виконання його зобов»язання перед кредитором. Судові витрати стягуються з відповідачів пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial