Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

13.06.2014 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], треті особи Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, прокуратура Голосіївського району м. Києва, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування вимог зазначила, що в період з 01.10.1994 року по 19.11.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають трьох спільних дітей - неповнолітню [PERSON], [INFO] та малолітніх [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. [PERSON] зазначає, що з моменту розлучення до подання позову до суду, відповідач з дітьми жодного разу не бачився, періодично присилає матеріальну допомогу в мінливому та невеликому розмірі, іншої допомоги на утримання дітей не надає. Спілкування з ними не підтримує, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не вітає на свята, всі визначні події в житті дітей пройшли без участі батька. З огляду на таке наголошує, що останній самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Враховуючи викладене, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно спільних дітей. Крім того, оскільки обов'язок утримувати дітей покладено на батьків в рівних частках, а позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку утримувати дитину, з урахуванням того, що відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, має постійне місце роботи, позивач також просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання спільних дітей. Крім того, посилаючись на те, що діти постійно проживають разом з нею та її новим чоловіком, батька практично не пам'ятають, нерідко у них виникають питання щодо того, чому їх прізвища відрізняються від прізвищ інших членів родини. З огляду на таке, [PERSON] просила суд також внести зміни до свідоцтв про народження дітей, змінивши останнім прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» та «[PERSON]». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що з 2010 року відповідач жодного разу не бачив дітей, та не здійснював будь-яких дій, спрямованих на здійснення побачень. Вона, в свою чергу, здійснювала дії, спрямовані на встановлення їх спілкування, перші пів року після розлучення. Наголосила, що до Криму, де постійно проживає відповідач, останній дітей не запрошував, коли вони відпочивали там, зустрічей не ініціював. Вказувала, що матеріальну допомогу надає, проте нерегулярно та не в достатніх розмірах. Наголошувала, що молодші діти батька практично не пам'ятають. Стосовно посилань на позитивні характеристики відповідача, вказала, що наявність таких характеристик не виключає того факту, що останній не спілкується з дітьми. Відносно заяви старшої дитини [PERSON] щодо того, що остання бажає проживати з батьком вказувала, що відповідач навмисно налаштував доньку проти неї, про їх таємне спілкування просив матері не розповідати. Також зазначила, що донька покинула дім та не повідомила про це, де вона наразі позивач не знає, вважає, що такі дії з боку відповідач шкодять дитині, оскільки остання пропускає навчальний процес. Представник позивача підтримав свого довірителя. Зазначив, що сторона позивача фактично погоджується з Висновком Служби у справах дітей, який надано за результатом вивчення ситуації, яка склалася між сторонами. Не заперечував, що відповідач надає матеріальну допомогу, проте вказав, що останній не бере жодної участі в вихованні дітей більше чотирьох років. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Вказала, що батько намагався спілкуватися з дітьми, проте позивач чинила перешкоди. Крім того, наголошувала, що вказана ситуація склалася під впливом об'єктивних обставин, а саме проживання відповідач далеко від Києва, велику поточну робочу завантаженість. Зазначила, що позбавлення батьківських прав це виключна міра, підстави для цього відсутні, про бажання батька брати участь в житті дітей свідчить те, що останній добровільно сплачував кошти на їх утримання. Крім того, старша донька бажає проживати разом з батьком, про що надала до Служби у справах дітей відповідну заяву, а молодші діти занадто маленькі, щоб усвідомлювати ситуацію та чітко сформувати свою думку з даного приводу. Також вказала, що відповідач визнає позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини доходу на утримання двох молодший дітей, оскільки старша бажає проживати з батьком та на неї аліменти не підлягають стягненню. Також категорично заперечувала проти зміни прізвища дітей, оскільки підстави для вказаного відсутні. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, в судовому засіданні вважав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, а саме в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно синів [PERSON] та [PERSON]. Вказав, що під час вивчення ситуації Службою було встановлено, що відповідач не приймав участі в вихованні дітей, молодші діти вважають батьком нового чоловіка позивача. Зазначив, що участь в матеріальному утриманні дітей не позбавляє обов'язку приймати участь в їх вихованні. Стосовно інших позовних вимог, вказав, що надання висновку по них не відноситься до компетенції Служби. Представник прокуратури Голосіївського району м. Києва, в судовому засіданні вважала позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Зазначила, що в ході розгляду встановлено, що відповідач підтримує дітей матеріально, має бажання спілкуватися з ними. Вважає, що достатньою мірою буде попередження відповідача про необхідність зміни свого ставлення до дітей та виконання своїх обов'язків, оскільки позбавлення є виключною мірою. Суд, вислухавши пояснення учасників розгляду справи та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.10.1994 року по 19.11.2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серія [NUMBER] та рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.11.2010 року про розірвання шлюбу в матеріалах справи. (а.с. 14, 8-9) Від шлюбу мають трьох спільних дітей - неповнолітню [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 19 липня 2000 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №792 від 19 липня 2000 року); малолітнього [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 27 травня 2004 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №695 від 27 травня 2004 року), малолітнього [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 30 травня 2007 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №722 від 30 травня 2007 року). (а.с. 5-7) Сторонами не заперечувався той факт, що після розлучення відповідач [PERSON] постійно проживає та працює в Автономній Республіці Крим. Вказане також підтверджується Довідкою №226 від 15.05.2014 року, наданою Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку ТЕМП, згідно якої зазначено, що відповідач був знятий з реєстраційного обліку в квартирі з 13.05.2010 року на інше постійне місце проживання за межами м. Києва. (а.с. 10) Водночас, як встановлено з Довідки Форма№3 від 15 травня 2014 року за вих. №225, спільні діти сторін [PERSON], [PERSON], [PERSON], проживають та зареєстровані разом з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. (а.с. 32) В обґрунтування звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав позивач зазначає, що відповідач з моменту переїзду до Автономної Республіки Крим самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно спільних дітей. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до Довідки Дошкільного навчального закладену №285 від 11.09.2014 року за вих. №67, малолітній [PERSON] навчався в закладі в період з вересня 2012 року по травень 2013 року, за час навчання дитиною опікалась матір, біологічний батько дитини жодного разу в садочку не був присутній. (а.с. 29) Як вбачається з Характеристики малолітнього [PERSON], наданої СШ І-ІІІ ступенів №87 ім. О.Довженка, дитина навчається в даному колективі з 01.09.2013 року. У житті дитини активну участь приймає матір та її новий чоловік. Біологічний батько дитини участі в житті сина не бере, до школи не з'являвся. (а.с. 11) Як встановлено з Характеристики малолітнього [PERSON], наданої СШ І-ІІІ ступенів №87 ім. О.Довженка, дитина навчається в даному колективі з 01.09.2013 року. У житті дитини активну участь приймає матір та її новий чоловік. Біологічний батько дитини участі в житті сина не бере, в період навчання протягом 2013-2014 років до школи не з'являвся. (а.с. 12) Згідно Характеристики неповнолітньої [PERSON], наданої СШ І-ІІІ ступенів №87 ім. О.Довженка, дитина навчається в даному колективі з 01.09.2013 року. У житті дитини активну участь приймає матір. Біологічний батько дитини в період навчання протягом 2013-2014 років до школи не з'являвся, успішністю доньки не цікавився, батьківські збори не відвідував, участі в вихованні дитини не брав. (а.с. 13) Також, відповідно до Листа №1254 від 12.09.2014 року Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва, зазначено, що діти сторін перебувають на обліку в КНП «ЦПМСД №2» з моменту народження. Догляд за дітьми проводить матір, до поліклініки на огляд діти приходили з матір'ю, при відвідуванні дітей вдома присутня була матір. (а.с. 28) Як вбачається з доданих до матеріалів справи результатів психологічного обстеження малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], проведених Дитячим медичним центром «Педіатрія» 15.09.2014 року, діти як до рідного батька ставляться до вітчима, в новій родині почувають себе комфортно. (а.с. 30-31) Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є знайомою позивача близько двох з половиною років та входить до батьківського комітету школи, де навчаються діти [PERSON], суду повідомила, що з позивачем спілкується достатньо часто. Біологічного батька дітей не бачила жодного разу, позивач їй повідомляла, що небажання останнього спілкуватися з дітьми її хвилює. Також повідомила, що старша дитина сторін має складний характер, зокрема, вчителі скаржилися на її поведінку, що змушувало матір застосовувати заходи впливу. Також, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є знайомою позивача з 2007 року, суду показала, що з відповідачем не знайома, позивача та її дітей добре знає. Діти про біологічного батька не згадують, ніколи про нього не говорять, вважають рідним батьком нового чоловіка [PERSON]. Вказала, що відносини позивача та старшої доньки не можна назвати поганими, просто старша дитина має складний характер. Допитаний як свідок [PERSON], який є знайомим відповідача, проживає в АРК та є хрещеним батьком старшої доньки [PERSON], суду повідомив, що [PERSON] про родину ніколи не забував, завжди передавав дітям подарунки, зокрема через нього особисто. Інколи давав грошові кошти для купівлі подарунків безпосередньо в Києві. Вказав, що зі слів відповідача, останній намагався зв'язатися з родиною в телефонному режимі, проте не міг додзвонитися. Допитана як свідок матір відповідача [PERSON] суду повідомила, що її син завжди пам'ятав про дітей та гарно до них відносився. Приділяти достатньо уваги не міг через територіальну віддаленість місця постійного проживання та надзвичайну трудову завантаженість, водночас, намагався завжди допомагати родині коштами. Зазначила, що в родині позивача питання щодо рідного батька є забороненою темою, остання не бажає сприяти спілкуванню відповідача та дітей. З Висновку Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.09.2014 року за вих. №100-7531, який вивчав питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей, встановлено наступне. Після розлучення діти сторін проживають з матір'ю, вітчимом та малолітньою сестрою. За місцем поживання забезпечені всім необхідним для повноцінного життя та розвитку. У малолітніх [PERSON] та [PERSON] с вітчимом склалися приязні відносини, вони називають його батьком. Відповідач з часу розлучення проживає в АРК, з малолітніми синами не спілкується, не приймає участі в їх вихованні, не турбується про їх життя та здоров'я. З старшою донькою відповідач спілкується по телефону та в мережі Інтернет, неповнолітня [PERSON] проти позбавлення відповідача батьківських прав заперечує. В наданих відповідачем письмових поясненнях, останній зазначає, що заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Вказує, що не приймав участі в вихованні дітей в зв'язку з тим, що останні 4 роки не приїжджав до м. Києва через характер роботи. Посилався на те, що регулярно сплачує кошти на утримання дітей. Враховуючи викладене, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно молодших дітей [PERSON] та [PERSON]. Відносно старшої дитини [PERSON], враховуючи її думку, вважає позбавлення батьківських прав недоцільним. (а.с. 33-34) Таким чином, враховуючи докази, які містяться в матеріалах справи, беручи до уваги покази свідків та Висновок Органу опіки та піклування, суд вважає доведеним факт того, що останні чотири роки відповідач [PERSON] не брав участі у вихованні спільних з позивачем дітей. Надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей не виключає його обов'язку приймати участь в інших аспектах їх життя, зокрема займатися вихованням, спілкуватися з ними та приділяти їм увагу. Відповідно до ч.2 ст. 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як вбачається з Висновку Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.09.2014 року за вих. №100-7531, [PERSON], якій [INFO] виповнилося чотирнадцять років, заперечує проти позбавлення [PERSON] батьківських прав. Крім того, в матеріалах справи міститься заява [PERSON], адресована Службі у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, щодо визначення свого місця проживання з батьком. Вказана заява прийнята службовою особою органу 01.10.2014 року, будь-які відмітки, що свідчать про те, що заяву було здано не особисто [PERSON], на її примірнику відсутні. Відповідно до ч.3 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно молодших дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки під час судового розгляду встановлено наявність підстав, визначених п.2 ч.1 ст. 164 СК України. Стосовно старшої дитини [PERSON], враховуючи позицію Служби у справах дітей та думку самої неповнолітньої дитини, суд не вважає за доцільне позбавляти відповідача батьківських прав. Крім того, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/2 частини всіх його доходів на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 вказаної статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів судом враховується, що старша донька сторін має намір проживати з батьком, відтак, підстави для стягнення аліментів на її утримання відсутні. Крім того, суд бере до уваги, що в частині стягнення аліментів на утримання двох молодших дітей, в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів, сторона відповідача позовні вимоги визнає. З огляду на вказане, враховуючи, що [PERSON] має постійне місце роботи та стабільний дохід, суд вважає за потрібне стягнути з нього на утримання двох молодших дітей аліменти у розмірі 1/6 частини всіх його доходів на кожну дитину. Стосовно вимог щодо зміни прізвища дітей, шляхом внесення змін до Свідоцтв по народження, суд зазначає наступне. Положеннями Сімейного кодексу України не передбачено внесення змін до Свідоцтва про народження, оскільки такі зміни вносяться до актового запису про народження дитини, що є підставою для видачі нового свідоцтва. Випадки можливості внесення змін до актового запису про народження чітко визначені законодавством та не передбачають можливості зміни прізвища в зв'язку з позбавленням батьківських прав батька особи. Водночас, відповідно до ч.5 ст. 148 СК України, у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Таким чином, вбачається, що СК України передбачено інший порядок зміни прізвища дитини, який не включає в себе внесення судовим рішенням змін до Свідоцтва про народження. Приймаючи рішення про часткове задоволення вказаної позовної вимоги суд бере до уваги, що під час розгляду було встановлено неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків відносно дітей, зокрема, що сини батька майже не знають. Також суд враховує посилання позивача на те, що діти проживають в родині, в якій всі інші її члени мають інші прізвища, вважають своїм батьком нового чоловіка позивача, що призводить до певних непорозумінь та запитань з їх боку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зміна прізвища малолітніх [PERSON] та [PERSON] з «[PERSON]» на «[PERSON]» відповідає інтересам дітей. Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. За таких обставин, суд вважає, що обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог, знайшли часткове підтвердження в ході розгляду справи, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог, а саме в частині щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно синів [PERSON] та [PERSON], стягнення аліментів на їх утримання в розмірі 1/6 частки від доходів на кожного, та зміни прізвища дітей. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial