Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що її батьки [PERSON] та [PERSON] в 1957 році в період шлюбу побудували житловий будинок літ. «А-1», що розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 43,30 кв.м. 25 лютого 1962 року приймальною комісією виданий акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію вказаного будинку. Рішенням Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області № 348 від 20 травня 1991 року за її батьком [PERSON] в довічне володіння закріплена земельна ділянка площею 1217 кв.м. в домоволодінні за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області № 466 від 09 липня 1994 року затверджені акти про закінчення будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Проте, право власності на вказаний житловий будинок батьками в КП «Харківське районне БТІ» зареєстровано не було. [INFO] її батько [PERSON] помер. Її мати [PERSON] після смерті батька звернулася до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини, проте право на спадщину у встановленому законом порядку не оформила. [INFO] [PERSON] померла, залишивши після своєї смерті заповіт на належну їй частку житлового будинку на її ім'я . Після смерті батьків право на спадкування отримали вона та її брати [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] [INFO]. Спадщину після смерті батьків вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим будинком, оскільки проживає в ньому, здійснює догляд за ним, підтримує будинок в належному санітарно-тенічний стані. Проте, на теперішній час оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі вона не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавців. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1», що розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 43,30 кв.м, житловою площею 26,5 кв.м., без врахування самочинно збудованих будівель, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], та в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] /а.с. 12/ В період шлюбу в 1957 році [PERSON] та [PERSON] в 1957 році побудували житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Актом приймальної комісії про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 25 лютого 1962 року житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], житловою площею 26,5 кв.м. був прийнятий до експлуатації./а.с.24/ Як вбачається з повідомлення КП «Харківське районне БТІ» за №289 від 16 червня 2014 року, в подальшому сталася зміна нумерації житлових будинків по [ADDRESS] було присвоєно [ADDRESS]./а.с.74/ Рішенням виконавчого комітету Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області № 348 від 20 травня 1991 року за [PERSON] закріплено в довічне спадкове володіння земельна ділянка загальною площею 1217 кв.м.в домоволодінні за адресою: [ADDRESS]./а.с.22/ Рішенням виконавчого комітету Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області № 466 від 09 липня 1994 року затверджено акт вводу та прийому в експлуатацію житлового будинку за адресою: [ADDRESS]./а.с. 23/ Проте, право власності на вказаний житловий будинок в КП «Харківське районне БТІ» зареєстровано не було./а.с.20/ [INFO] [PERSON] помер. /а.с.8/ [PERSON] після смерті чоловіка звернулася до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини. Її заяву було прийнято та зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 26 листопада 1999 року за № 1943 та заведено спадкову справу. Відомості про інших спадкоємців відсутні. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися./а.с.47,66/ 07 квітня 2000 року [PERSON] склала заповіт на користь своєї доньки [PERSON], яким заповіла останній все належне їй на день смерті майно. Заповіт було посвідчено секретарем Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області Коц Г.П. та зареєстровано в реєстрі за № 39. /а.с.14/ [INFO] [PERSON] померла. /а.с.7/ Після смерті [PERSON] в шестимісячний строк до державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та про відмову від спадщини ніхто з спадкоємців не звертався./а.с.47,66/ Проте, як вбачається з акту депутату Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області Пономаренко Н.О. від 28 грудня 2013 року [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим будинком./а.с.9/ 14 листопада 20132 року на замовлення позивача КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» було виготовлено та видано технічний паспорт, згідно якого житловому будинку було привласнено літ. «А-1»./а.с. 15-17/ Згідно зі ст.22 КпШС України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). В п. 5 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачем були надані в судове засідання належні та допустимі докази на підтвердження того, що спірне домоволодіння належало на праві власності подружжю [PERSON] та [PERSON] і тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного будинку, яка була прийнята тільки його дружиною [PERSON] Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася вже на весь спірний будинок. Згідно з положеннями ст. 548 ЦК 1963 року незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ч.1 ст. 549 ЦК в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому, нормами ЦК України 1963 року не було встановлено обов'язку спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, щодо державної реєстрації цього права. З огляду на наведене, а також враховуючи те, що позивач спадщину після смерті матері відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року прийняла, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно - житловий будинок літ. «А-1», що розташований за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: partial