Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про\~ стягнення боргу. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач з 25 січня 2020 року по 30 листопада 2020 року знаходився у трудових відносинах з позивачем. 18 серпня 2020 року сторони уклали Договір про надання безвідсоткової позики у сумі 20 000 грн, строком на п`ять місяців, які [PERSON] отримав 18 серпня 2020 року шляхом перерахування з рахунку позивача на картковий рахунок позичальника. На день звільнення відповідача з його заробітної плати було відраховано в рахунок повернення позики 10 190,42 грн. Станом на 09 червня 2021 року сума заборгованості складає 9 809,58 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 9 809,58 грн., інфляційне збільшення в сумі 37,33 грн., три відсотки річних 154,00 грн., пеню у розмірі подвійної облікової ставки\~ НБУ за кожен день прострочення (затримки) повернення позики у розмірі 671,62 грн., та витрати за сплату судового збору в розмірі 2 270 грн. Ухвалою суду від 01 липня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Встановлено, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах з Товариством з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» з 25 січня 2020 року, що підтверджується копією наказу№43-к від 24 січня 2020 року про прийняття [PERSON] на посаду водія автотранспортних засобів. 18 серпня 2020 року між сторонами укладено Договір про надання безвідсоткової позики, за умовами якого позивач надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 20 000 грн. без нарахування процентів (розділ 2 Договору). Відповідно до розділу 4 Договору строк користування позикою складає п`ять місяців. У разі припинення трудових відносин з позикодавцем позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, яка обліковується за цим договором на день подання заяви про звільнення до останнього робочого дня позичальника. Розділом 6 Договору встановлена відповідальність сторін за не виконання умов договору. Відповідно до якого, у разі неможливості\~ повернення позики\~ ( її частини)\~ через звільнення з роботи або відсутності коштів, позичальник не звільняється від виконання своїх обов`язків за цим договором, та зобов`язаний сплатити позикодавцеві штраф у розмірі 3% річних, інфляційні втрати та пеню у розмірі подвійної облікової ставки\~ НБУ за кожен день прострочення (затримки) повернення позики. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000 грн шляхом перерахування з рахунку позивача на картковий рахунок позичальника, що підтверджується зведеною відомістю на перерахування заробітної плати та інших виплат. Згідно довідки про вирахування із заробітної плати за договором про надання безвідсоткової позики від 09 червня 2021 року, у [PERSON] у період з вересня 2020 року по грудень 2020 року із заробітної плати здійснено вирахування на повернення позики на загальну суму 10 190, 42 грн., а саме: у вересні 2020 року в розмірі 5 000 грн., у жовтні 2020 року 5 000 грн., у листопаді 2020 року 190,42 грн. Сума неповерненої позики станом на 01 грудня 2020 року складає 9 809,58 грн. Наказом директора ТДВ «Дніпрокомунтранс» №515-к від 30 листопада 2020 року [PERSON] звільнено згідно п.4 ст.40 КЗпП України. Згідно розрахунку станом на 09 червня 2021 року сума заборгованості складає 9 809,58 грн. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо повернення суми позики. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Виходячи з положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Крім того, на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в сумі 154,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 37,33 грн., пеню у розмірі подвійної облікової ставки\~ НБУ за кожен день прострочення (затримки) повернення позики у розмірі 671,62 грн. Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував обов`язки щодо повернення суми позики, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 270 грн., які позивач поніс при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved