Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест» в якому просить на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути з відповідача пеню в розмірі 13596654,16 грн. (а.с.2-5). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.05.2006 р. між нею та відповідачем була укладена Угода №144/05 про участь у Фонді фінансування будівництва, Обєкт будівництва за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул.К.Маркса 4 буд. (7-11). Відповідно до умов укладеної Угоди відповідач прийняв від позивача в управління кошти з метою фінансування будівництва обєкту інвестування та подальшої його передачі позивачу у власність. Обєктом інвестування за укладеною Угодою є двокімнатна квартира №54 загальною проектною площею 71,53 кв.м., що розташована на 11 поверсі, буд. 11 по вул. Карла Маркса, 4, м. Іллічівськ (будівельна адреса). Відповідно до п.2.4. Угоди загальна вартість обєкта інвестування становить 265233,24 грн., що еквівалентно 51501,6 дол. США за комерційним курсом. Зобовязання за Угодою щодо внесення повної вартості обєкту інвестування позивачем виконанні у повному обсязі, що підтверджується наданими нею доказами та про що зазначено у Свідоцтві про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 23.05.2006 року. Згідно п.2.2.1. Угоди орієнтовний (запланований) термін здачі обєкту будівництва ІІ квартал 2008 р. В обґрунтування позову позивач послалась на норми ст.ст. 7, 10, 16, 18 ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», які встановлюють зобовязання управителя щодо ведення контролю за забудовником, заходи впливу, яких зобовязаний вдатись управитель відносно забудовника з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести, зокрема, до збільшення строків будівництва більше ніж на 90 днів, а також те що управитель при реалізації права довірчої власності є відповідальним за забезпечення інтересів установника управління та ін. Позивач також надала письмові пояснення з додатками (а.с.58-60), в яких зазначила, що на вимогу та на виконання вимог ст.ст. 9, 10, 18 ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» відповідачем та забудовником ТОВ «Стройтехснаб» було укладено Угоду №04 від 22.04.2005 р. про фінансування будівництва з залученням коштів наданих в управління Фонду фінансування будівництва, за умовами якої відповідач наділений правами щодо контролю виконання зобовязань забудовником, зокрема, з метою своєчасного запобігання виникнення ризикових ситуацій у процесі будівництва в наслідок дій забудовника, що можуть призвести, зокрема, до збільшення строків будівництва (п.4.6. Угоди № 04). У звязку з порушенням з боку відповідача своїх зобовязань як управителя, позивач просила, на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», стягнути з відповідача пеню в розмірі 3% від вартості обєкту інвестування, що становить 13596654,16 гривень. Необхідність застосування положень Закону України «По захист прав споживачів» для вирішення спірних правовідносин позивач обґрунтувала тим, що фінансування будівництва обєкта інвестування здійснено нею з метою задоволення власних побутових потреб, та посилаючись на аналіз діючого законодавства позицією Верховного Суду України, викладену в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» №5 від 12.04.19996 р., Узагальненні судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) від 01.02.2013р., та у Висновках Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за I півріччя 2015 року. [PERSON] позивач зазначила, що відповідно до ст.14 ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» договір про участь у ФФБ обов'язково має містити, зокрема, заплановану дату (місяць і рік) введення об'єкта будівництва в експлуатацію, а також строк дії договору про участь ФФБ. Тому п.п. 2.2.1. Угоди встановлений орієнтовний (запланований) термін здачі обєкту будівництва - ІІ квартал 2008р., а згідно п.6.1. Угоди - термін дії Угоди встановлено до повного виконання сторонами своїх зобовязань за нею, так як відповідач, після здачі обєкта в експлуатацію, зобовязаний передати позивачу документи для оформлення прав на обєкт інвестування (пп.4 пп. 3.1.1, п.3.1., розділу 3 Угоди № 144/05 від 19.05.2006 р.). Крім того ТОВ «Стройтехснаб» декілька разів переносив строк здачі обєкта будівництва в експлуатацію, про що відповідач її не повідомляв, чим порушив вимоги ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Ліцензійних умов провадження діяльності із залучення коштів установників управління майном для фінансування об'єктів будівництва та/або здійснення операцій з нерухомістю, затверджених розпорядженням Держфінпослуг №1225 від 24.06.2004р., про що зазначено в [PERSON] про порушення законодавства у сфері фінансових послуг ПАТ«ФК «СТС-Інвест» від 01.02.2012 р. №ФК-167/422/3-ап. Проте, про перенесення строків здачі обєкта будівництва в експлуатацію відповідачем регулярно інформувались органи місцевого самоврядування та правоохоронні органи. [PERSON], позивачем надані копії декількох угод про участь у ФФБ щодо фінансування будівництва обєкту будівництва за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. К.Маркса 4 буд. (7-11), які укладались відповідачем протягом 2007-2014 років, строк введення в експлуатацію за якими встановлений на 4 квартал 2010 року, на 1 півріччя 2012 року, на 1 квартал 2015 року. Крім того, з 2013 року тривало вирішення судового спору між позивачем та відповідачем щодо визнання переданими позивачу майнових прав на обєкт інвестування - двокімнатної квартири №54 загальною проектною площею 71,53 кв.м., що розташована на 11 поверсі, буд. 11 по вул. Карла Маркса, 4, м.Іллічівськ (будівельна адреса). Виконавче провадження за судовим рішенням, винесеного на користь позивача, було закінчене виконанням лише 12.02.2016 року. Протягом цього часу відповідачем не заявлялось про закінчення строку позовної давності. Разом з цим, від позивача надійшло клопотання про поновлення строку позовної давності (а.с.123-124). 22.06.2016 року позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила, що позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі, просила суд їх задовольнити (а.с.125). Відповідач надав до суду заперечення проти позову (а.с.51-53), які ґрунтуються на тому, що за Угодою №144/05 позивач та відповідач є учасниками інвестиційного процесу та правовідносини між ними регулюються ЗУ «Про інвестиційну діяльність» та ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Відповідно до положень ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель відповідач, від свого імені діє в інтересах установників управління майном та здійснює управління залученими коштами, зокрема відповідно до договору з забудовником третьою особою, інвестує та передає майнові права установникам управління. При цьому посилаючись на визначення поняття «обєкт будівництва», наведеного у ст.1 ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» зазначає, що п.2.2.1. Угоди №144/05 визначені обовязки забудовника, третьої особи щодо здачі обєкта будівництва. А обовязки відповідача зазначені у розділі 3 Угоди, а саме: передача документів для оформлення майнових прав на обєкт інвестування здійснюється відповідачем після введення обєкту будівництва в експлуатацію. Таким чином, положення п. 2.2.1. Угоди не можуть бути порушені відповідачем, тому позивач не може посилатись на нього, як на підставу застосування штрафних санкцій. [PERSON] відповідач зазначає, що порядок розрахунку пені у позові є некоректним та посилаючись на положення ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», положення ст.549 ЦК України, відповідач вважає база для розрахунку пені, неустойки визначена помилково. Крім того, посилаючись на ст.ст.253, 256-258, 261, 264, 267 ЦК України, відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позову у звязку із пропуском строку позовної давності. З огляду на те, що згідно із п.2.2.1 Угоди позивачу стало відомо про порушення його майнових прав з 01.07.2008 року, а тому з цього моменту у позивача виникло право протягом одного року предявити позов про стягнення неустойки (штрафу, пені). Однак позивач протягом відведеного законом строку цього не зробив та строк позовної давності не переривався, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не сповісти, про місце і час судового розгляду був повідомлений судом належним чином за місцем реєстрації юридичної особи (а.с.126-127). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не зявилась, жодних пояснень суду щодо предмету позову не надала, про причини неявки суд не повідомлено. Суд, розглянувши подані сторонами документи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.04.2005 року ТОВ «ФК «СТС-Інвест», правонаступником якого є відповідач у справі ПАТ «ФК «СТС-Інвест», та ТОВ «Стройтехснаб», укладена Угода №04 про фінансування будівництва з залученням коштів наданих в управління Фонду фінансування будівництва. Як вбачається з п.п.2.2., 2.3. зазначеної Угоди №04 управитель, яким є ПАТ «ФК «СТС-Інвест», замовляє забудовнику, яким є ТОВ «Стройтехснаб», збудувати обєкт будівництва 19-23-поверховий житловий комплекс, розташований за адресою: м.Іллічівськ, вул.Карла, Маркса 4, буд. №7; 8; 9; 10; 11 (будівельна адреса) із вбудованими приміщеннями соціально-побутового призначення згідно затвердженої проектно-кошторисної і технічної документації, ввести його в експлуатацію та передати обєкт будівництва установникам на умовах і в термін, визначені цією угодою та правилами Фонду. Пунктом 4.6. Угоди №04 управитель наділений правами здійснювати контроль цільового використання забудовником коштів, спрямованих на фінансування будівництва, контролювати дотримання забудовником виконання умов та зобовязань за угодою з метою своєчасного запобігання виникнення ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести до зростання вартості будівництва більш ніж на 5 відсотків, збільшення строків будівництва більш ніж на 30 календарних днів, припинити фінансування будівництва, розірвати угоду, вимагати повернення всіх коштів спрямованих на це будівництво. Пунктом 7.3. Угоди №04 встановлена відповідальність забудовника у разі порушення термінів будівництва, введення обєкта в експлуатацію, передачі обєкта інвестування у власність довірителям, а також за порушення термінів оформлення права власності на житло і передачі оформлених документів довірителям перед управителем у вигляді штрафу в розмірі 0,01% від загальної суми фінансування будівництва за кожні 10 днів порушення термінів. Згідно п.11.2 Угоди №04 у всьому, що не врегульовано даною угодою, сторони керуються ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», Правилами Фонду та діючим законодавством України. 19.05.2006 року між ТОВ «ФК «СТС-Інвест», правонаступником якого є відповідач у справі ПАТ «ФК «СТС-Інвест», та [PERSON], яка є довірителем, укладена Угода №144/05 Про участь у Фонді фінансування будівництва Обєкт будівництва за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. К.Маркса 4 буд. (7-11). Відповідно до п.п.1.1., 1.3. Угоди довіритель, на підставі повного визнання ним Правил Фонду фінансування будівництва виду А, дає згоду на участь у Фонді, бере на себе зобовязання виконувати Правила Фонду, передає кошти управителю у довірчеуправління з метою отримання у власність об'єкту інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя з управління цими коштами, а управитель приймає кошти на рахунок Фонду у довірче управління з подальшим використанням коштів Фонду у порядку визначеному Правилами Фонду. При укладанні цієї Угоди управитель закріплює за довірителем обраний ним обєкт інвестування, характеристики якого визначені у Свідоцтві про участь у Фонді, яке є невідємною частиною цієї Угоди. Пунктом 2.2. Угоди визначений обєкт інвестування 2-кімнатна квартира № 54 на 11 поверсі, загальна площа квартири 71,53 кв.м., житлова площа 37,69 кв.м. (вказані розміри квартири є проектними). Пунктом 2.4 Угоди визначена загальна вартість обєкта інвестування, яка становить 265233,24 грн.(в т.ч. ПДВ), що еквівалентно 51 501,6 дол. США за комерційним курсом. Пунктом 4.5 Угоди визначено, що ціна вимірної одиниці на визначений обєкт інвестування становить 3708 грн., що на день укладання договору еквівалентно 720 доларів США за комерційним курсом. У разі зміни комерційного курсу оплата за неоплачені вимірні одиниці провадиться з урахуванням нового курсу. Позивачем вартість обєкта інвестування внесена у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, не заперечувалось відповідачем та про що видане Свідоцтво про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 23.05.2006 року згідно якого кількість закріплених за довірителем вимірних одиниць об'єкту інвестування складає 71,53кв.м. 01.02.2012 року Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України було складено [PERSON] про порушення законодавства у сфері фінансових послуг ПАТ «ФК «СТС-Інвест» від 01.02.2012 р. №ФК-167/422/3-ап (а.с.70-76). [PERSON] були встановлені порушення ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», яких припустився відповідач та які свідчать про недбальство, не забезпечення інтересів довірителя, повноту і своєчасність виконання своїх зобов'язань перед ним, неналежне виконання відповідачем, як управителем, своїх зобов'язань щодо контролю за строками прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва, а також того, що збільшення строків будівництва об'єкта сталося внаслідок бездіяльності зі сторони відповідача. Так, [PERSON] встановлені факти нездійснення відповідачем заходів щодо захисту інтересів позивача та зменшення чи усунення факторів, що призвели до ризиків у роботі забудовника у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що призвели до збільшення строків будівництва більше ніж на дев'яносто днів, а також здійснив нецільове використання коштів, що були отримані ним в управління. [PERSON] встановлено, що ТОВ «Стройтехснаб» декілька разів переносив строк здачі будинку в експлуатацію, про що відповідач не повідомив позивача та не вніс відповідні зміни до свідоцтва про участь у фонді фінансуванні будівництва. Відповідно до п.п.1.1., 9.3. Угоди правовідносини, що породжуються нею регулюються Правилами Фонду, а у всьому, що не врегульовано даною Угодою, Сторони керуються діючим законодавством України. Статтею 1 ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління при будівництві житла та операціях з нерухомістю» встановлено, що цей Закон встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами. На ряду з цим правовідносини, що породжує Угода №144/05 від 19.05.2006 року про участь у Фонді фінансування будівництва, не можуть регулюватись ЗУ «Про інвестиційну діяльність» виходячи із природи предмету правовідносин між управителем та довірителем, як то зазначав відповідач. Встановлюючи в преамбулі, що цей Закон визначає загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України, в його ст.1 уточнюється, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Укладаючи договір про участь у фонді фінансування будівництва багатоквартирного жилого будинку, позивач ставила собі за мету набути у власність квартиру в цьому будинку, а не створити прибуток (доход) чи досягти соціального ефекту. За таких обставин її участь у фонді фінансування будівництві будинку не є інвестиціями в розумінні зазначеного ЗУ «Про інвестиційну діяльність». Відповідно до ст.2 ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», зокрема, Договір управління майном - договір, за яким установник управління передає управителю у довірчу власність майно з метою досягнення визначених ним цілей та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя з управління цим майном; Установник управління майном - особа, яка передає майно управителю в довірчу власність на підставі договору управління майном. У цьому Законі для ФФБ - це довіритель; Управитель - фінансова установа, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством, Правилами фонду та відповідає вимогам, встановленим цим Законом; Правила фонду - система норм, затверджена та оприлюднена управителем цього фонду, якої мають дотримуватися всі суб'єкти системи фінансово-кредитних механізмів будівництва житла для досягнення мети управління майном, визначеної установником управління, що повинні відповідати вимогам цього Закону. За ст.3 цього ж Закону системою фінансово-кредитних механізмів при будівництві житла та операціях з нерухомістю за цим Законом є врегульовані цим Законом та договорами дії суб'єктів системи при організації будівництва житла, фінансуванні цього будівництва та здійсненні операцій з нерухомістю. Суб'єктами такої системи, зокрема, є довірителі, управителі, забудовники. Статтею 9 ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» передбачено, що управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов'язується збудувати один або декілька об'єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об'єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов'язується здійснювати фінансування будівництва цих об'єктів будівництва на умовах договору. Згідно ст.5 ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», фінансові установи створюють фонди за власною ініціативою в порядку, визначеному цим Законом. Метою створення ФФБ є отримання довірителями ФФБ у власність житла. Стаття 7 ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» встановлює, що управитель при реалізації права довірчої власності несе відповідальність за дотримання вимог цього Закону Правил фонду, договору управління майном та за забезпечення інтересів установника управління, повноту і своєчасність виконання своїх зобов'язань перед ним. Статтею 16 зазначеного Закону передбачене зобовязання управителя здійснювати контроль цільового використання забудовником коштів, спрямованих на фінансування будівництва. Згідно до ст.10 ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», у разі виявлення управителем визначеного договором ризику порушення забудовником умов договору, забудовник повинен передати управителю фонду майно та майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва. Разом з цим, ст.18 того ж Закону передбачає, що управитель здійснює контроль за дотриманням забудовником умов та зобов'язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести до зростання вартості будівництва більше ніж на двадцять відсотків або збільшення строків будівництва більше ніж на дев'яносто днів. У разі виявлення управителем ризику порушень умов договору управитель має право припинити фінансування будівництва, вимагати розірвання договору, повернення забудовником усіх спрямованих на фінансування будівництва цього об'єкта коштів, відшкодування заподіяних забудовником збитків, перерахування на рахунок ФФБ коштів, необхідних для розрахунків з довірителями, що виходять із ФФБ у зв'язку із розірванням договору про участь у ФФБ, а також здійснювати інші заходи щодо виконання забудовником своїх зобов'язань за договором, визначені цим Законом. Укладаючи Угоду №144/05 від 19.05.2006 року сторони, якими є позивач та відповідач, домовлялись про орієнтовний термін здачі обєкту будівництва у ІІ кварталі 2008 року, і внесення коштів у розмірі, що складає загальну вартість обєкта інвестування здійснювалося позивачем до закінчення цього терміну. Саме цей термін позивач розраховував на виконання Угоди №144/05 від 19.05.2006 року. Із наданих суду позивачем документів випливає, що ТОВ «Стройтехснаб» в чергове переніс термін здачі обєкту та запланував його на 1 квартал 2015 року, про що відповідач не повідомив позивача. Відповідні зміни до Угоди №144/05 від 19.05.2006 року не вносились. Станом на день розгляду справи Угода №144/05 від 19.05.2006 року відповідачем не виконана. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. При цьому ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Аналізуючи правову природу взаємовідносин між Довірителем та Управителем, слід визначити, що предмет договору між ними - це замовлення позивачем на будівництво житла для власних потреб. В зв'язку з чим, це угода про послугу, результатом якої є отримання житла у власність. Ця теза підтверджується п.1.1. Договору, відповідно до якої довіритель передає у довірчу власність управителю кошти з метою отримання у власність об'єкт інвестування, визначеного у розділі 2 Угоди. Згідно до п.22 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Частиною 2 ст. 627 ЦК України встановлено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. На підставі ст.8 ч.8 ЦПК України в разі, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства. ЗУ «Про захист прав споживачів» має застосовуватися й у відносинах між управителем, забудовником та довірителем з приводу виконання умов договору про участь у фонді фінансування будівництва, особливо в тій частині, в якій спеціальним законом не врегульовані права та гарантії споживача послуги. Статтею 14 ЗУ "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", встановлено, що управитель не повинен включати у договори із довірителем умови, які є несправедливими згідно із ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.2 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов наведений у ч.3 ст.18 Закону, який не є вичерпним. У зв'язку із зазначеною ситуацією Верховний Суд України у своїх узагальненнях прийшов до висновку, що Закон «Про захист прав споживачів має застосовуватися до указаних правовідносин, які виникають на підставі ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» в частині, не врегульованій спеціальним законом. Згідно ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України. Так, ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», встановлено, що в разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. З боку відповідача суду не надано жодних доказів, що невиконання зобовязань відповідача за Угодою сталось внаслідок непереборної сили, або з вини позивача. Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на викладені обставини, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача підлягає 1 241 700,00 грн. З огляду на обставини встановлені у справі та з урахуванням клопотання позивача, суд не бере до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивачем пропущений строк позовної давності та вважає, що порушене право підлягає захисту. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у справі.

Outcome: partial