Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Корицький Є.Д., про визнання права власності в порядку спадкування, визначення порядку користування квартирою. В обґрунтування позову вказує, що вона являється спадкоємцем після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . На момент смерті йому належала 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Вона своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса Корицького Є.Д. від 03.09.2015 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Вирішити питання мирним шляхом відповідачі відмовилась. Крім того, квартира [ADDRESS] площею 68,35 кв.м., житловою площею 40 кв.м.,складається з трьох ізольованих кімнат: кімната 1 - 16,8 кв.м., кімната 3 - 10,5 кв.м., кімната 5 - 12,7 кв.м. Вона має право на 1/3 частину від загальної житлової площі квартири, що становить 13,3 кв.м. Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/3 частину вищезазначеної квартири в порядку спадкування за заповітом, визначити порядок користування квартирою, визнавши за нею право власності на кімнату 5 площею 12,7 кв.м. та кладову 4 площею 0,6 кв.м. Ухвалою від 08.11.2021 провадження у справі було зупинено до набрання чинності рішенням у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Ухвалою від 15.04.2021 провадження у справі поновлено. 19.05.2021 проведено підготовче судове засідання та ухвалою від 19.05.2021 справу призначено до судового розгляду. У червні 2021 року [PERSON] подала уточнену позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , Запорізької міської ради, КП «Наше місто» Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Корицький Є.Д., у якій просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування, визначити прядок користування квартирою, зобов`язати Запорізьку міську раду та КП «Наше місто» укласти з нею відповідний договір найму житлового приміщення. Уточнена позовна заява ухвалою суду від 17.06.2021 залишена без розгляду з підстав, передбачених ч.2 ст. 126 ЦПК України. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися повторно, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, відзиву на позов не надали. Третя особа приватний нотаріус Корицький Є.Д. у судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 05.10.2007 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким Є.Д., яким все своє майно заповів [PERSON] , [INFO] . За даними Спадкового реєстру, заповіт чинний. Згідно матеріалів спадкової справи №17/2014, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корицького Є.Д. 14.08.2014 із заявою про прийняття спадщини. 07.04.2015 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 69/200 часток трикімнатної квартири [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] належала також на праві спільної сумісної власності частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Ленінською районною адміністрацією 02.07.1997. Співвласниками зазначеної квартири є відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] , ідеальні частки у праві спільної сумісної власності на квартиру не виділені. За ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частиною 1 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч.1 ст.357 ЦК України). Таким чином, виходячи з рівності часток співвласників, кожному з учасників спільної сумісної власності належить 1/3 частка спірної квартири [ADDRESS] . Отже, спадковою масою є 1/3 частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, яку він заповів позивачу. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корицького Є.Д. від 01.09.2015 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з неподанням правовстановлюючих документів на зазначене майно. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положення статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно не має можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, між сторонами існує спір про право, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] підлягають задоволенню, оскільки є законними та обґрунтованими. При вирішенні вимог позову про усунення перешкод у користуванні спадковим майном суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Виходячи з того, що позивачем право власності на спірне майно набувається за цим рішенням суду, вимоги про усунення перешкод у користуванні цим майном наразі є передчасними, оскільки позивачем не наведено обставин щодо порушення відповідачами її права користування спірним житловим приміщенням. Крім того, відповідно до змісту позовних вимог про визначення порядку користування квартирою шляхом визнання права власності на одну кімнату та кладову, позивач фактично ставить питання про поділ квартири в натурі. При цьому жодних належних та допустимих доказів в цій частині суду не надано, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно сплачений нею судовий збір у розмірі 1450,00 грн. підлягає стягненню з відповідачів на її користь у рівних частинах. Окрім судового збору позивач просить стягнути з відповідачів судовий збір у сумі 908,00 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, поштові витрати, пов`язані з направленням уточненої позовної заяви. Оскільки у прийнятті уточненої позовної заяви судом було відмовлено, вимоги про стягнення зазначених витрат, пов`язаних з розглядом справи, є безпідставними. Питання про повернення судового збору у сумі 908,00 грн. підлягає вирішенню у порядку, передбаченому ст..7 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial