Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

02.07.2020 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 6,99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) з числа земель переданих у колективну власність членам КСП «ім. Г.С. Сковороди» Золочівського району на підставі сертифіката серії ХР №0176928, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № 588 від 07.08.1997 року, в порядку спадкування після матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину після батька позивача [PERSON] , померлого [INFO] , однак за життя не встигла оформити її; зобов`язати Золочівську селищну раду постановити відповідне рішення про надання у приватну власність позивачу земельної ділянки у розмірі середньої земельної частки (паю) на території Великорогозянського старостинського округу (колишня Великорогозянська сільська рада); витребувати із Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи №3269/2011, відкритої після померлої [INFO] [PERSON] та відкритої після її чоловіка померлого [INFO] [PERSON] , який на день смерті мав реєстрацію місця проживання за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Велика Рогозянка. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] , не залишивши заповіту, помер її батько [PERSON] , який за життя перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (матір`ю позивача), яка на час смерті чоловіка постійно проживала разом з ним за однією адресою, а тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном, проте померла [INFO] , не встигнувши оформити свої спадкові права після смерті чоловіка. До складу спадщини увійшло в тому числі право на земельну частку (пай) розміром 6,99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) з числа земель, переданих у колективну власність членам КСП ім. Г.С. Сковороди Золочівського району, що належало померломуна підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ХР 0176928, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів за № 588 від 07 серпня 1997 року на підставі розпорядженя голови Золочівської районної державної адміністрації Харківської області № 62 від 13 лютого 1997 року, про яке позивач дізналася в грудні 2019 року від посадових осіб ПрАТ «Агрофірма імені Г.С. Сковороди». При цьому спадщину після смерті матері [PERSON] прийняла, проте при зверненні до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право на земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки сертифікат було видано 13 лютого 1997 року, тоді як [PERSON] помер [INFO] . Тому в даний час позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. Ухвалою судді від 06.07.2020 року провадження у справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, витребувано із Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області належним чином засвідчену копію спадкової справи після [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , в с. Мала Рогозянка Золочівського району Харківської області; належним чином засвідчену копію спадкової справи після [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , в с. Велика Рогозянка Золочівського району Харківської області. Ухвалою суду від 18.08.2020 року було залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог брата та сестру позивача [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 31.08.2020 року закрито підготовче судове засідання у справі, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник за довіреністю від 16.08.2019 року адвокат Ісоєв М.Н. не з`явилися, подали через канцелярію суду письмову заяву з проханням справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. У письмовій відповіді на відзив, завчасно поданій до суду, представник позивача адвокат Ісоєв М.Н. зазначив, що відповідач не заперечуючи фактичні обставини справи, безпідставно просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на ст. 1270 ЦК України (в ред. 2003 року), в той час, коли застосуванню до відносин спадкування від [PERSON] до [PERSON] підлягають положення ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року). При цьому ст. 3 Указу президента України № 666/94 від 10 листопада 1994 року було встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом у тому числі спадкування. Батько позивача [PERSON] усе життя працював у колгоспі ім. Г.С. Сковороди, на час розпаювання земель вказаного колгоспу будучи пенсіонером та залишаючись членом колгоспу він мав право на земельний пай, у зв`язку з чим його було внесено до списку осіб, що мають право на земельний пай з числа земель, переданих у колективну власність КСП, а потім на його ім`я вже після смерті на підставі розпорядження Золочівської райдержадміністрації було виготовлено відповідний сертифікат, що на думку, державного нотаріуса є перешкодою в нотаріальному оформленні спадкового майна. Однак, згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, в тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Тобто батько позивача за життя отримав право на земельну частку (пай), яке згодом вже після його смерті було закріплене у відповідному сертифікаті, та яке після його смерті успадкувала його дружина [PERSON] , а згодом дочка [PERSON] . Представник відповідача Золочівський селищний голова Канівець Л.В. в судове засідання також не з`явився, завчасно подав через канцелярію суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, оскільки, на його думку, позивачем пропущено строк позовної давності встановлений ст. 1270 ЦК України, оскільки вона протягом трьох років після смерті матері не звернулася до суду за оформленням своїх спадкових прав та не надано клопотання про поважність причин пропуску строку позовної давності. Нотаріусом правомірно було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), оскільки [PERSON] , помер раніше ніж йому було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), а тому, на думку представника відповідача, [PERSON] за життя не отримав права на земельну частку (пай), тому її не могля успадкувати його дружина [PERSON] , а згодом їх дочка [PERSON] , у зв`язку з тим, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові прва, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Треті особи [PERSON] та [PERSON] засобами поштового зв`язку надіслали на адресу суду поштові заяви, в яких вони просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що 20 жовтня 1944 року виконавчим комітетом Великорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області складено актовий запис № 48, та 05 лютого 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Крім того, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] та [INFO] народилися також донька [PERSON] та син [PERSON] відповідно. 07 березня 1964 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Великорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] . 28 січня 1968 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Великорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] . [INFO] у віці 84 років в с. Велика Рогозянка Золочівськтьоого району Харківської області помер [PERSON] , про що 02 листопада 1996 року виконавчим комітетом Великорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області складено актовий запис № 35 та 22 січня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повторно видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . З Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 13-00-000524 від 20.01.1997 року, виданого Великорогозянською сільською радою народних депутатів Золочівського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 10, відповідно до рішення виконавчого комітету Великорогозянської сільської ради народних депутатів від 29 листопада 1995 року № 26 колективному сільськогосподарському підприємству «ім. Сковороди» с. Сковородинівка Золочівського району Харківської області передано у колективну власність 4979,4 гектарів землі в межах згідно з планом. У додатку 1 до Державного акту списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства зазначений [PERSON] , с. Велика Рогозянка за № 587. 13 лютого 1997 року рішенням Золочівської райдержадміністрації Харківської області № 62 [PERSON] виділено право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "ім. Сковороди" с. Сковородинівка, Золочівського району Харківської області, розміром 6,99 в умовних кадастровий гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Дане право засвідчене сертифікатом серії ХР № 0176928, що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 588. [INFO] у віці 95 років в с. Мала Рогозянка Золочівськтьоого району Харківської області померла [PERSON] , про що 21 березня 2011 року Великорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області складено актовий запис № 10 та цього ж дня видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . З інформації секретаря виконкому Великорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області Данило М.П. від 06.10.2011 року № 903 [PERSON] на день своєї смерті постійно проживала і була прописана в [ADDRESS] . На день смерті спадкодавця та протягом шести місяців в будинку, що хнаходиться за адресою: [ADDRESS] ніхто не був зареєстрований та не проживав. [PERSON] вступила у фактичне управління майном померлої [PERSON] : зроблений ремонт будинку, взятий державний акт на земельну ділянку (пай). З довідок виконавчого комітету Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області від 03.10.2019 року № 536 та від 30.06.2020 року № 316 померлий [PERSON] , [INFO] , дійсно постійно проживав і був зареєстрований на день смерті ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . За однією адресою з померлим [PERSON] на день його смерті була зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO] . Згідно повідомлення начальника відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Трофімова В. від 13.02.2020 року №122/112-20, сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «ім. Сковороди» серія ХР №0176928 був виписаний на ім`я [PERSON] , зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів за № 588 від 07.08.1997 року. Відповідно до Книг реєстрації державних актів на право власності на землю, державних актів па право постійного користування землею та договорів оренди землі станом на 01.01.2013 р. на Ім`я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не виготовлявся. Вартість земельної частки (паю) загальною площею 6.99 в умовних кадастрових гектарах станом на 01.01.2020 року становить 216463,708 грн. З інформації завідувача Золочівської державної нотаріальної контопри Харківської області Борисенко К. від 11.07.2020 року № 1134/01-16 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , згідно даних Алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до Золочівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини тощо не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Згідно належним чином завіреної копії спадкової справи № 269/2011, наданої на виконання ухвали судді від 06.07.2020 року, Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області, 07 вересня 2011 року заведена спадкова справа № 269/2011, після померлої [INFO] [PERSON] 07.09.2011 року до нотаріальної контори за вх. № 612 надійшла заява [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину. Крім того, 07.09.2011 року до нотаріальної контори надійшли заяви [PERSON] та [PERSON] про відмову від спадщини, зареєстровані за вх. № 613 та № 614 відповідно. Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. 15 листопада 2011 року [PERSON] отримала два свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчених державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Тихоновою Н.П., за реєстровими номерами 2880 та 2883, після померлої [INFO] її матері [PERSON] , на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Сковороди» с. Сковородинівка, Золочівського району, Харківської області, грошового вкладу з усіма видами відсотків, компенсацій та індексацій, що до нього нараховані, в ПАТ «Ощадбанк» та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3969 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Великорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області відповідно. Більше свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом нікому не видавалися. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. Вказані обставини підтверджуються також інформаційними довідками зі спадкового реєстру від 10.07.2020 року № 60887301, 60887307, 60887341, та № 60887324; від 07.09.2011 року № 27993453, № 27994022; від 15.11.2011 року №28705422, № 28705587, №28705637, від 06.02.2020 року № 59316316, №59316326, №59316316. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.03.2020 року №447/02-31, винесеною державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В., відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Сковороди», в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] , чоловіку спадкодавця, який помер [INFO] , спадкоємцем після якого була його дружина - [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, оскільки правовстановлюючий документ на вказане майно не відповідає чинному законодавству, у зв`язку з тим, що сертифікат виданий на підставі рішення Золочівської райдержадміністрації від 13 лютого 1997 року, тоді як [PERSON] помер [INFO] . При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК УРСР (в ред. 1963 року), ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Наказом Мін`юсту України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5. У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до пункту 4 перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин спадкування після [PERSON] , необхідно застосовувати положення цивільного законодавства, що діяло на момент його смерті. Згідно із положеннями ст.ст. 524, 525, 526 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Статтею 529 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно положень ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Так, [PERSON] , постійно проживаючи разом зі своїм чоловіком [PERSON] , фактично прийняла спадщину після смерті останнього, вступивши в управління спадковим майном, успадкувала майно померлого як спадкоємиця першої черги за законом, проте померла не встигнувши оформити свої спадкові права. Згідно положень ст.ст. 1268, 1269,1270 ЦК України (в ред. 2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін`юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» перелічені особи, які мають право на земельну частку (пай). Так право на земельну частку (пай) мають в том числі: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, в тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] за життя отримав право на земельну частку (пай) розміром 6,99 в умовних кадастрових гектарах в КСП «ім. Сковороди» Золочівського району Харківської області, як учасник вказаного сільськогосподарського підприємства та колишній його працівник. Правовою підставою виникнення у нього права на земельну частку (пай) є рішення виконавчого комітету Великорогозянської сільської ради народних депутатів від 29 листопада 1995 року № 26 про передання землі у колективну власність пайщикам для ведення сільськогосподарського виробництва, оскільки право на земельну частку (пай) мають особи, які на час розпаювання були членами КСП в т.ч. пенсіонерами. Проте вказане право на земельну частку (пай) отримало своє закріплення у відповідному сертифікаті, виданому на ім`я [PERSON] вже після смерті останнього, що позбавляє позивача можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі спірне право на земельну частку (пай), яке як єдиний спадкоємець за законом успадкувала його дружина [PERSON] , яка на час смерті чоловіка постійно проживала разом з ним та фактично прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном. [INFO] [PERSON] померла, не встигнувши оформити свої спадкові права після смерті чоловіка, тобто здійснити його державну реєстрацію. Проте виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Відтак, виникнення вказаного права у позивача на спірне право на земельну частку (пай) пов`язано лише із фактом прийняття спадщини після смерті [PERSON] . До складу вказаної спадщини після смерті [PERSON] увійшли усі права та обов`язки, що [PERSON] мала на момент смерті, в тому числі і ті, що вона набула як спадкоємець після чоловіка [PERSON] . Позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом в порядку ст.ст. 1267, 1268, 1269,1270 прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , звернувшись протягом встановленого законом шестимісячного строку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, при цьому її сестра [PERSON] та брат [PERSON] відмовилися від спадщини, про що подали до нотаріальної контори відповідні письмові заяви. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивача [PERSON] перейшло право власності на вказане право на земельну частку (пай) розміром 6,99 в умовних кадастрових гектарах в КСП «ім. Сковороди» с. Сковородинівка Золочівського району Харківської області, що належало її померлому батькові [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0176928, який зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів за № 588, який успадкувала дружина померлого [PERSON] , яка померла не встигнувши оформити свої спадкові права, проте наразі немає можливості оформити спадщину на вказане майно у нотаріальному порядку у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ не відповідає чинному законодавству, оскільки він був виданий вже після смерті [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в частині визнання за нею права на земельну частку (пай). Одночасно суд не знаходиться підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині зобов`язання селищної ради надати у приватну власність позивачу земельної ділянки на території Великорогозянського старостинського округу, оскільки вважає вказану вимогу передчасною та такою, що може бути вирішена у позасудовому порядку. Щодо твердження представника відповідача щодо пропуску строку позовної даності, суд вважає його безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст.ст. 1296-1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Отже, позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, яка їй належала з часу відкриття, 05.03.2020 року отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне право на земельну частку (пай) і цього ж року звернулася з позовною заявою до суду.

Outcome: partial