Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 11.08.2016 року по 27.10.2016 року в розмірі 45679 грн. 20 коп. Свої вимоги мотивував тим, що згідно наказу №191 від 3.11.1983 року він був призначений на посаду головного лікаря Роменської облпсихлікарні №1 в порядку переводу. 12.01.1984 року на підставі наказу №7а від 12.01.1984 року він був призначений головою комісії по проведенню амбулаторної судової психіатричної експертизи. 01.01.1985 року на підставі наказу №18 від 30.01.1985 року прийнятий на 0,5 ставки судового експерта психіатра за сумісництвом. Першу обласну психіатричну лікарню на підставі наказу №60 від 20.08.1996 року Сумської облдержадміністрації перейменовано на [PERSON] заклад Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни. 01.11.2006 року на підставі наказу №322 від 24.10.2006 року він був прийнятий на посаду головного лікаря за контрактом (запис №14). Рішенням 48 сесії Сумської обласної ради 6 скликання "Про звільнення з посади головного лікаря комунального закладу Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни [PERSON]М." від 23.09.2015 року припинено дію контракту, укладеного з ним, також його було звільнено з посади головного лікаря. 30 вересня 2015 року на підставі наказу №90 його було звільнено з посади лікаря судово-психіатричної експертної комісії згідно п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.08.2016 року у справі №585/3446/15-ц позовну заяву [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було задоволено та стягнуто з [PERSON] закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня міста Ромни» на користь позивача заборгованість по виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток в сумі 171233 грн. 46 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.10.2015 року по 10 серпня 2016 року в сумі 175370 грн. 50, з послідуючим відрахуванням з цієї суми всіх необхідних платежів і зборів. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 29.09.2016 року рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2016 року в даній справі в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та розподілу судових витрат змінено, стягнуто з [PERSON] закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.10.2015 року по 10.08.2016 року в сумі 80000 грн., в іншій частині рішення суду залишено без змін. На виконання вказаних рішень суду, відповідач згідно платіжного доручення №4 від 27.10.2016 року, 28.10.2016 року перерахував позивачу компенсацію за невикористану відпусту в розмірі 137842,94 грн. та згідно платіжного доручення №5 від 27.10.2016 року, 28.10.2016 року перерахував позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 64400,00 грн. Позивач з посиланням на вимоги ст. 117 КЗпП, правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 22.01.2014 року у справі №6-159цс13 вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 11.08.2016 року по день фактичного розрахунку - 27.10.2016 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити. Представник позивача також пояснив, що з відрахуванням податків його довірителю [PERSON] були виплачені всі суми, присуджені рішенням суду, однак на час фактичного розрахунку знову у творилась заборгованість за час затримки розрахунку у сумі 45679 грн. 20 коп.,з вини відповідача, яку і просять стягнути на підставі ст.. 117 КЗпП України. Представник відповідача, за довіреністю [PERSON], позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Свої заперечення мотивував тим, що в рішенні апеляційного суду Сумської області від 29 вересня 2016 року вбачається та не заперечувалося [PERSON], що дійсно між ним та відповідачем [PERSON] закладом Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» існував спір щодо розміру належних йому при звільненні сум. Позивач, звертаючись до суду з позовом, просив стягнути грошову компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток в розмірі 383733 грн. 93 коп. Проте, під час розгляду справи позивач, ознайомившись з розрахунками відповідача щодо кількості невикористаних днів щорічних відпусток, розміру середньоденного заробітку, дійшов до висновку про необґрунтованість частини своїх вимог, і відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 22.07.2016 року позивач [PERSON] погодився на поданий [PERSON] закладом Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» розрахунок використання відпусток та компенсації за невикористані відпустки. Крім того, на думку представника відповідача, саме [PERSON] повинен був як головний лікар комунального закладу Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни станом на 30.09.2015 року забезпечити проведення усіх коштів, що належали йому до виплати при звільненні. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії трудової книжки вбачається, що на підставі наказу №191 від 3.11.1983 року [PERSON] був призначений на посаду головного лікаря Роменської облпсихлікарні №1 в порядку переводу (запис № 10). 12.01.1984 року на підставі наказу №7а від 12.01.1984 року [PERSON] був призначений головою комісії по проведенню амбулаторної судової психіатричної експертизи. Підстава Інструкція ЦСУ СССР від 31.05.82р. №295 по проведенню амбулаторної судової психіатричної експертизи (запис №11). 01.01.1985 року на підставі наказу №18 від 30.01.1985 року [PERSON] прийнятий на 0,5 ставки судового експерта психіатра за сумісництвом (запис №12). 07.08.1998 року Першу обласну психіатричну лікарню на підставі наказу №60 від 20.08.1996 року Сумської облдержадміністрації перейменовано на [PERSON] заклад Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни (запис №13). 01.11.2006 року на підставі наказу №322 від 24.10.2006 року [PERSON] прийнятий на посаду головного лікаря за контрактом (запис №14). Згідно запису № 15 в трудовій книжці, на підставі рішення сесії обласної ради від 23.09.2015 року, [PERSON] 30.09.2015 року звільнено з посади головного лікаря у звязку із закінченням терміну дії контракту, згідно з пунктом 2 статті 36 Кодексу законів про працю України. 30.09.2015 року на підставі наказу №90 від 30.09.2015 року [PERSON] звільнено з посади лікаря судово-психіатричної експертної комісії згідно п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін (запис №16) (а.с. 6-10). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.08.2016 року у справі №585/3446/15-ц позовну заяву [PERSON] до [PERSON] закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни», треті особи: Управління охорони здоров'я Сумської обласної державної адміністрації, Сумська обласна рада про стягнення заборгованості по виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було задоволено та стягнуто з [PERSON] закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня міста Ромни» на користь [PERSON] заборгованість по виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток в сумі 171233 грн. 46 коп., стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.10.2015 року по 10 серпня 2016 року в сумі 175370 (сто сімдесят п'ять тисяч триста сімдесят) грн. 50 (п'ятдесят) коп., з послідуючим відрахуванням з цієї суми всіх необхідних платежів і зборів (а.с. 11-12) Додатковим рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.08.2016 року у справі №585/3446/15-ц стягнуто з [PERSON] закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня міста Ромни» на користь [PERSON] заборгованість по виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток в сумі 171233 грн. 46 коп., з послідуючим відрахуванням з цієї суми всіх необхідних платежів і зборів; стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.10.2015 року по 10 серпня 2016 року в сумі 175370 грн. 50 коп., з послідуючим відрахуванням з цієї суми всіх необхідних платежів і зборів (а.с. 13). Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 29.09.2016 року у справі №585/3446/15-ц апеляційну скаргу [PERSON] закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» задоволено частково. Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2016 року в даній справі в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та розподілу судових витрат змінено, стягнуто з [PERSON] закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.10.2015 року по 10.08.2016 року в сумі 80 000 грн., в іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 14-15). Згідно платіжного доручення №4 від 27.10.2016 року КЗ СОР 1 Облспецлікарня м. Ромни 28.10.2016 року перерахувала [PERSON] 137842,94 грн. компенсації за невикористану відпусту на виконання рішення суду по справі № 585/3446/15-ц (а.с. 16). Згідно платіжного доручення №5 від 27.10.2016 року КЗ СОР 1 Облспецлікарня м. Ромни 28.10.2016 року перерахувала [PERSON] 64400,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на виконання рішення суду по справі № 585/3446/15-ц (а.с. 17). Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 11.08.2016 року по день фактичного розрахунку - 27.10.2016 року, тобто з дня винесення рішення судом першої інстанції по день фактичного розрахунку. Наведене свідчить, що між сторонами виникли спірні правовідносини в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч. 2 ст. 117 КЗпП). На підставі викладеного суд уважає, що період з дня винесення винесення 10 серпня 2016 року рішення Роменським міськрайонним судом по день прийняття рішення Апеляційним судом Сумської області 29 вересня 2016 року, коли рішення набрало законної сили існував спір про розмір належних до виплати сум. Згідно вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторонами по справі визнається той факт, що позивачеві лише 28.10.2016 року було виплачено компенсацію за невикористану відпусту в розмірі 137842,94 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 64400,00 грн. Крім того, вказаний факт підтверджується копіями платіжних доручень №4 від 27.10.2016 року, 28.10.2016 року та №5 від 27.10.2016 року (а.с. 16-17). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за період з 30 вересня 2016 року по 27 жовтня 2016 року. Згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.08.2016 року у справі №585/3446/15-ц, яке набрало законної сили, встановлено, що згідно довідки КЗ COP 1 OCЛ м. Ромни від 14.07.2016 року середньоденний заробіток позивача за два останніх місяці його роботи перед звільненням становить 815,70 грн. Отже відповідач повинен виплатити позивачеві за період з 30 вересня 2016 року по 27 жовтня 2016 року 815,70 (середній заробіток) х 18 (кількість робочих днів за час затримки розрахунку) = 14682 грн. 60 коп. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно задоволених вимог у розмірі 170 грн. 87 коп., враховуючи, що позов задоволений на суму, яка становить 31 % від заявленої позивачем.

Outcome: partial