Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

02.07.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: відділ міграції та реєстрації фізичних осіб Верхньодніпровського РВ УМВС України у Дніпропетровській області, про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації по паспортному обліку. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником житлового будинку № 13-а по вул. Мічуріна, в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В даному будинку зареєстрована відповідачка - колишня дружина його сина, але вона в будинку не проживає з 10.09.2012р. В добровільному порядку відповідач не бажає зніматися з реєстрації, на підставі чого просить визнати відповідачку втратившою право користування житловим приміщенням в будинку № 13-а по вул. Мічуріна, в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області; зобовязати міграції та реєстрації фізичних осіб Верхньодніпровського РВ УМВС України у Дніпропетровській області зняти відповідачку з реєстраційного обліку по паспортному режиму в будинку. Заявою від 13.10.2013р. позивач уточнив позовні вимоги та просив суд усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання [PERSON] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку №13 по вул.. Мічурина селища Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та шляхом зняття [PERSON] та [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку в даному житловому приміщенні (а.с. 16-17). В судове засідання позивач зявився позовні вимоги, з урахуванням змін, підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що на цей час у зазначеному будинку зареєстровані: позивач, його дружина, син позивача - [PERSON], відповідачка та онучка позивача (донька [PERSON]) [PERSON]. Син позивача та відповідачка були зареєстровані в його будинку за його згодою. Відповідачка разом з донькою - [PERSON], виїхали з будинку та зібрали усі свої особисті речі, а також речі, які належали позивачеві та його сину, в звязку з чив він в той самий день звернувся до міліції з заявою. Підтвердив, що онучка - [PERSON] приходить до спірного будинку к своєму батьку сину позивача, іноді вона залишається ночувати, також онучка проживала у спірному будинку під час зимових канікул 2013-2014 р.р. Представник позивача в судове засідання зявилася, позовні вимоги, з урахуванням змін,підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання зявилася, частково визнала обставини на які посилається позивач. Суду пояснила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з сином позивача - [PERSON]. 04.10.2012 року після розірвання шлюбу вона разом з донькою - [PERSON] виїхали з будинку позивача. Підтвердила, що вона не проживає в спірному будинку. Зазначала, що донька ходить до батька, який проживає та зареєстрований в спірному будинку, також донька проживала в спірному будинку під час канікул. Проти визнання її втратившею права користування спірним будинком та зняття з реєстрації не заперечувала, проте просила залишити право користування житловим приміщенням та не знімати з реєстрації неповнолітню доньку [PERSON]. Третя особа 1 в судове засідання не зявилася, про час, день та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Третя особа 2 служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявилася, про час, день та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Надала рішення комісії з питань захисту прав дитини при Верхньодніпровської районній державній адміністрації від 19 грудня 2013 року, відповідно до якого комісія вирішила, що зняття з реєстрації неповнолітньої [PERSON] за адресою: вул.. Мічурина, буд. 13 а, сул. Новомиколаївка, Верхньодніпровського району, є недоцільним так як порушуються її права (а.с. 58). Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідачку, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником будинку №13/а по вул. Мичурина, смт. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі Договору Купівлі-продажу від 19.07.2000р., посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1580 (а.с. 10). Відповідно до змісту Домової книги для прописки громадян, що проживають в будинку №13/а по вул. Мичурина, смт. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в будинку зареєстровані: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] (а.с. 5-6). Відповідачка є колишньою дружиною сина позивача, шлюб між якими був розірваний 10.09.2012 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження (а.с. 20) та визнається сторонами. Неповнолітня [PERSON] [INFO] є донькою [PERSON] (сина позивача), що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-КИ №040994, виданим 15.12.1998р. виконкомом Новомиколаївської сел.ради Верхньодніпровського р-ну Дніпропетровської області (а.с.20) та визнається учасниками по справі. 04.10.2012 року відповідачка з неповнолітньою донькою виїхала з будинку №13/а по вул. Мичурина, смт. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Суд вважає доведеною дату виїзду відповідачки з донькою зі спірного будинку 04.10.2012 року, оскільки на цю дату вказує відповідачка та позивач зазначає, що звернувся до районного відділу міліції з заявою про крадіжку речей, які забрала з собою відповідачка, безпосередньо в день, коли відповідачка виїхала з будинку, одночасно з цим звернення позивача зареєстровано 04.10.2012 року, що підтверджується Талоном-повідомленням №71 (а.с. 26). Відповідно до ч.2 та ч. 3 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно зі ч.1 та ч. 4 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Починаючи з 04.10.2012 року та час розгляду справи (28.04.2014р), відповідачка в спірному будинку не проживає, ця обставина визнана сторонами та не потребує доказуванню в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України, відповідно до якої, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказів поважності причин відсутності відповідачки в спірному будинку суду не надано. За такими обставинами, відповідачка втратила право користування спірним жилим будинком, тому позовні вимоги в цієї частині підлягають задоволенню. Не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку в даному житловому приміщенні виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Оскільки на день звернення позивача до суду, а також на час розгляду справи в суді, у відділу міграції та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС України у Дніпропетровській області не було підстав для зняття з реєстрації відповідача (не існувало рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням, що набрало чинності) то він не порушував будь-яких прав, свобод та інтересів позивача, відповідно вимога позивача щодо зняття відповідачку з реєстрації є передчасною. Крім того, наявність рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації фізичної особи щодо якої прийняте це рішення і у такому разі, зняття з реєстрації проводиться позасудовому порядку. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині усунення перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку №13 по вул.. Мічурина селища Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та шляхом зняття [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку в даному житловому приміщенні, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 та ч.6 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно ч.3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Виходячи із аналізу ч.2 ст. 156 ЖК України, право на проживання неповнолітньої дитини разом з батьками виникає незалежно від волі власника житлового приміщення. Отже, право проживання неповнолітньої дитини є похідним правом від права проживання її батьків (за умови наявності права проживання в приміщенні у батьків або одного із них), та дитина, яка досягла чотирнадцяти років має право самостійно визначати з ким із батьків вона буде проживати, при цьому реалізація такого права на проживання неповнолітньої дитини не залежить від волевиявлення власника приміщення. Враховуючи, що у спірному будинку зареєстрований та фактично проживає батько неповнолітньої [PERSON] (сина позивача) та неповнолітня [PERSON] періодично відвідує батька та залишається там проживати певний час (вихідні, канікули та інш.), що підтвердили в судовому засіданні сторони, то відсутні підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку.

Outcome: partial