Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

У квітні 2019 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] - про зменшення розміру аліментів В своїй позовній заяві позивач вказував, що перебував в шлюбі з [PERSON] з [INFO] . В шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] . 09 лютого 2010 року шлюб був розірваний, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 16. 24 липня 2015 року [PERSON] подала в суд позовну заяву про стягнення з нього аліментів, від того часу, регулярно сплачує [PERSON] 1/4 частину всіх видів заробітків, але не менше 50% прожиткового мінімуму, оскільки дбав про її належне матеріальне забезпечення. 14 листопада 2015 року, він уклав шлюб із [PERSON] .. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що наданий момент проживає разом зі ним та дружиною. Проте, з народженням другої дитини у новому шлюбі, яка також потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів у повному розмірі не є можливою. [PERSON] на даний час працює в Омельницькій територіальній громаді та отримує гідну заробітну плату. Тобто, обов`язок по утриманню дитини лежить, як на батьку так і на матері. При стягненні з мене аліментів в розмірі 1/4 всіх видів його заробітків, виходить, що він самостійно забезпечує доньку, а саме з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 2027 грн., виплата по аліментам виходить майже в двічі більше чим прожитковий мінімум, що суперечить наведеному вище, а саме обов`язку обох батьків утримувати дитину. Його дружина [PERSON] працює в Відділі культури, спорту і туризму Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, з 08 березня 2019 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходів не має крім соціальної виплати до трьох років. На їх спільному утриманні із дружиною [PERSON] є також повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , від першого шлюбу, яка навчається в Харківській Українській інженерно - педагогічній академії на 3-му курсі на денній формі навчання та вчиться на контрактній основі, стипендію не отримує, але ж отримує мінімальну пенсію по втраті годувальника, на яку вона в подальшому не в змозі продовжувати навчатися, а саме, оплачувати за навчання. Отже, обставини справи свідчать про те, що на даний час, він один працює на Єристівському гірничо-збагачувальному комбінаті і доходу від його заробітної плати не вистачає на його сім`ю, у зв`язку із народженням другої дитини у новому шлюбі та непрацездатної дружини, а саме, він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище для обох свої дітей, а відповідно, сплата аліментів у встановленому судом розмірі на доньку [PERSON] , [INFO] є неможливою. На підставі викладеного просив суд ухвалити рішення, яким: - зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на підставі виконавчого листа Кременчуцького районного суду Полтавської області №536/1704/15ц від 26 серпня 2015 року на утримання доньки [PERSON] [INFO] з 1/4 на 1/6 частини всіх видів заробітної плати (доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набирання рішення суду законної сили до досягнення нею повноліттям. 27 червня 2019 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовувала тим, що позивач свій позов вмотивував тим, що оскільки прожитковий мінімум на дитину з 1 січня 2019 року становить 2027 грн., а сума аліментів, що стягуються з нього в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку перевищує прожитковий мінімум вдвоє, на його думку він самостійно забезпечує потреби доньки, [PERSON] , а вона має достойну зарплату і не утримую дочку. Оскільки розмір аліментів значно перевищує прожитковий мінімум дитини, вважає, що це суперечить вимогам законодавства щодо обв`язку утримання дитини обома батьками. Крім того зазначає, що у нього в січні 2019 року народився син, [PERSON] , тому змінився його сімейний стан. Також утримує дочку дружини від першого шлюбу, що навчається. Вважає, що вказані обставини є підставою для зменшення розміру аліментів на дочку [PERSON] до 1/6 частини заробітку. Не може погодитись з вказаними твердженнями з огляду на таке. Вона отримує заробітну плату в розмірі 13532,47 грн. на місяць. За ці кошти вона проживає з двома дітьми: дочкою [PERSON] 2007 р. н . та сином [PERSON] , 2010 р.н. Винаймає квартиру, оскільки власного житла у неї немає, самостійно утримує своїх дітей. [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , постійно проживає з нею. Вона піклується про неї, доглядає, задовільняє більшість потреб дитини, забезпечила їй нормальні умови для проживання та життєдіяльності, сплачує комунальні послуги за житло та найм квартири, здійснює інші витрати на дитину, придбання речей першої необхідності, постійного оновлення одягу, взуття, так як у віці 12 років вона стрімко зростає, їжі, задоволення потреб для успішного навчання дитини, нормального життєвого розвитку, витрат на оздоровлення. В даний час стан здоров`я дочки погіршився. В дитини, згідно консультаційного висновку спеціаліста - дитячого невропатолога (амбулаторна карта №236476) встановлено: астено невротичний синдром з тривожним станом, погіршення зору, сколіоз, лівостороння рефлекторно-пірамідна недостатність, та інші діагнози, які вже виявлені на даний час. Для здійснення лікування, проведення діагностики, апаратного лікування, консультацій лікарів та інше, нею було витрачено тільки на протязі останнього місяця більше двох з половиною тисяч гривень, про що свідчать розрахункові квитанції №0588, №0589, фіскальний чек та виписка, які підтверджують необхідність проходження даних процедур. Тому твердження позивача, що він самостійно забезпечує доньку є безпідставними, так як вона несе також значні фінансові витрати на утримання дочки. Очевидно, що суми аліментів, які сплачує позивач на утримання доньки не є достатніми для повного забезпечення усіх потреб [PERSON] . Крім цього, діючим Сімейним кодексом передбачено, що аліменти на утримання дитини призначаються за домовленістю сторін або за рішенням суду в частках від доходу або в твердій грошовій сумі. Відповідно до рішення Кременчуцького районного суду від 26.08.2015 року з позивача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти и в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В зв`язку зі змінами в законодавстві, в даний час ця сума повинна бути не меншою 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Рішенням суду визначено, що аліменти стягуються з усіх видів заробітку в розмірі 1/4 частини і лише якщо ця сума менше 50 % прожиткового мінімуму дитини, застосовується ця норма закону. Тому твердження позивача, що він повинен сплачувати половину прожиткового мінімуму на дочку [PERSON] , а вона іншу половину цього мінімуму є безпідставним. Також, позивач зазначає, що в нього у шлюбі з [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] ; дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Слід зауважити, що його дружина, як зазначає сам позивач, отримує соціальні виплати на дитину до трьох років, а згодом матиме змогу вийти з декретної відпустки, та отримувати заробітну плату, її перебування в декретній відпустці є тимчасовим. Позивач стверджує, що на їхньому спільному утриманні знаходиться дочка дружини від попереднього шлюбу. [PERSON] , 1999 року народження, яка навчається на третьому курсі ВНЗ. Позивач не є батьком повнолітньої дочки своєї нинішньої дружини, а тому обов`язку утримувати, сплачувати за навчання даної людини він не має. Крім того, [PERSON] отримує мінімальну пенсію по втраті годувальника, є вже повнолітньою особою, а тому бажання позивача зменшити розмір аліментів, які він має сплачувати згідно рішення суду, на утримання рідної 12-ти річної дочки [PERSON] , задля участі в утриманні повнолітньої [PERSON] , дочки його теперішньої дружини, від попереднього шлюбу, батьком якої він не являється, і на нього не покладено обов`язок щодо її забезпечення, є незаконним. Якщо позивач бажає утримувати дочку своєї дружини від першого шлюбу, це його особисте рішення, але воно не може впливати на розмір аліментів щодо його рідної неповнолітньої дочки. Позивач в позові неодноразово зазначав, що обов`язок утримувати дитину покладено на обох батьків, тому дружина позивача, після виходу з декретної відпустки, також буде в змозі брати безпосередню участь в утриманні своєї дочки від іншого шлюбу, та дитини від шлюбу з позивачем. Натомість зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на її користь на утримання спільної дочки [PERSON] , не несе тимчасовий характер, тому значно вплине на належний стан забезпечення потреб дитини. Крім того, у неї на утриманні є син, [PERSON] , [INFO] Дитину всім необхідним забезпечує вона самостійно, аліментів на сина не отримує, є єдиним годувальником в сім`ї. На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] , 2007 року народження - відмовити в повному обсязі. 01 липня 2019 року на адресу суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив [PERSON] , яка обґрунтована зокрема тим, що доводи, які [PERSON] наводить в відзиві на позовну заяву, не є істотними та достатніми для того, що б не зменшувати розмір аліментів, тому що у нього з`явилась друга дитина, яка потребує також належного забезпечення, та непрацездатна дружина, яка також потребує фінансового забезпечені на її потреби. 23 липня 2019 року на адресу суду від [PERSON] надійшли додаткові пояснення, в яких зокрема зазначав те, що окрім його дружини та дітей у нього є батьки пенсійного віку, що також слугує підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просив суд задовольнити позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено відповідними доказами наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 грудня 2006 року. Під час шлюбу у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . 09 лютого 2010 року шлюб між сторонами розірваний. 26 серпня 2015 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області розглянуто позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, та ухвалено рішення, відповідно до якого присуджено: - стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в розмірі ј частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. 14 листопада 2015 року, [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстроване у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського МУЮ у Полтавській області, за актовим записом № 415. Під час вказаного шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстроване у Виконавчому комітеті Дмитрівської сільської ради м. Горішні Плавні Полтавської області, за актовим записом № 02. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Тобто обов`язок доказування за таким предметом спору покладається саме на сторону, яка заявляє вимогу про зміну розміру аліментів. Відповідно до основних положень про докази, закріплених у ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи обґрунтування причин для зменшення розміру аліментів наведені [PERSON] , суд виділяє їх в декілька самостійних обставин, а саме: - те, що обов`язок утримання дітей покладається порівну на батьків; - те, що у під час нового шлюбу у нього народилася дитина - [PERSON] , [INFO] ; - те, що його дружина [PERSON] з 08 березня 2019 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходів не має крім соціальної виплати до трьох років, а тому є непрацездатною дружиною, яких він повинен забезпечувати матеріально; - те, що на їх спільному утриманні із дружиною [PERSON] є також повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , від першого шлюбу [PERSON] , яка навчається в Харківській Українській інженерно - педагогічній академії на 3-му курсі на денній формі навчання та вчиться на контрактній основі, стипендію не отримує, але ж отримує мінімальну пенсію по втраті годувальника, на яку вона і подальшому не в змозі продовжувати навчатися, а саме оплачувати навчання. - те, що у нього є батьки пенсійного віку. Так, досліджуючи докази, якими [PERSON] обґрунтовує свою позицію стосовно спору, суд приходить до наступних висновків. По-перше, [PERSON] акцентував увагу суду про те, що утримання дитини повинно відбуватися порівну, а тому вважає, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 2027 грн., виплата по аліментам виходить майже в двічі більше чим прожитковий мінімум, що суперечить обов`язку обох батьків утримувати дитину. Суд з таким твердженням [PERSON] не може погодитись в такому контексті обставин, з огляду на таке. Жодним законом України або чинним міжнародним договором не закріплено такої законодавчої норми, як «утримання дитини батьками порівну», тим більше що стосується сплати аліментів одним із батьків. Так, відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Ст.180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912), у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно із частиною першою статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", згідно якої на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Ч.2 ст.150 СК України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток Аналізуючи вищезазначені положення законів, вбачається, що на батьків покладається однакова відповідальність щодо за забезпечення прав дитини, але це не кореспондується зі сплатою аліментів в жодному разі. Аліменти за своєю суттю є обов`язком утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Тобто в даному випадку це є обов`язком одного із батьків сплачувати визначену судом суму грошових коштів на утримання своєї дитини яка проживає окремо, з іншим із батьків. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В той час, інший із батьків з ким проживає дитина несе більше значно більший тягар, щодо забезпечення дитини в силу розвитку дитини та її потреб у зв`язку з цим. Тому твердження [PERSON] щодо утримання дитини в рівній частці стосовно сплати ним аліментів не заслуговують на увагу. По-друге, [PERSON] вказує, що його дружина [PERSON] з 08 березня 2019 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходів не має крім соціальної виплати до трьох років, а тому є непрацездатною дружиною, яких він повинен забезпечувати матеріально. Також вказує, що у нього є батьки пенсійного віку. Так, ст.182 СК України визначено таку обставину, як наявність у платника аліментів непрацездатної дружини та батьків. Відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону; Суд не може погодитись з тим, що дружина [PERSON] яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років - є непрацездатною особою в розумінні закону, а тому це не є підставою для зменшення розміру аліментів. Більш того, [PERSON] отримує соціальні виплати по догляду за дитиною до трьох років. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Що стосується батьків пенсійного віку, то суд також не може врахувати таку обставину для зменшення розміру аліментів, оскільки [PERSON] не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що він забезпечує батьків, взагалі несе будь-які витрати на їх утримання. По-третє, [PERSON] вказує, що на їх спільному утриманні із дружиною [PERSON] є також повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , від першого шлюбу [PERSON] , яка навчається в Харківській Українській інженерно - педагогічній академії на 3-му курсі на денній формі навчання та вчиться на контрактній основі, стипендію не отримує, але отримує мінімальну пенсію по втраті годувальника. Суд вважає, що в даному випадку, ця обставина не стосується предмету спору, оскільки забезпечувати чи не забезпечувати повнолітню особу - дитину [PERSON] не є обов`язком [PERSON] та не може слугувати підставою для корегування розміру аліментів для забезпечення його дитини від шлюбу з [PERSON] . Отже, з вказаних [PERSON] підстав, які слугують для зменшення розміру аліментів суд виділяє лише одну - те, що у під час нового шлюбу у нього народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Так, відповідно до ст.182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів зокрема враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей. Відповідно до ст. 10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Оскільки в діючому СК України не конкретизовано в якій саме частці визначається розмір аліментів, суд вважає необхідним застосувати до даного спору норму ч.5 ст. 183 СК України, відповідно до якої: той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено такий прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. В той час, ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи те, що законом передбачено стягнення аліментів на дві дитини в розмірі 1/3 частини, то в даному випадку розмір частки на одну дитину становить 1/6. Відповідно до наданої [PERSON] довідки про доходи за 2019 рік, вбачається що з січня по березень включно середній дохід становить 19000 гривень. Позивач заявив вимогу про зменшення розміру аліментів з 1/4 частки до 1/6 частки, тобто 19000/ 1/6 = 3166 гривень, в той час мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить 2118 гривень. Тобто при зміні розміру аліментів на вказану частку, сума аліментів буде більша, ніж та яка мінімально рекомендована законодавством для рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та для створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Таким чином, відповідач фактично має дві дитини, тому загальний розмір аліментів в даному випадку становить 1/3 частку, тобто 1/6 на кожну дитину, таким чином 1/6 частка не суперечить розміру аліментів установленому законом. На думку суду, саме така частка не буде суперечити інтересам всіх дітей відповідача, та не порушуватиме права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, і для створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Суд роз`яснює, що відповідно до пункт 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім цього, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29). Тому суд не вважає за необхідним в даній справі надавати відповіді на аргументи стосовно того, що дитина [PERSON] хворіє і потребує кошти на лікування, оскільки це питання регулюється відповідним положенням СК України та відноситься до додаткових витрат на дитину. Також, не вважає за необхідним надавати відповідь на аргументи, що стосується витрат на аренду житла та на комунальні послуги понесені [PERSON] , оскільки це не стосується виниклих правовідносин.

Outcome: approved