Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

20.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі з 04.11.2008 року, який було розірвано Дніпровським районним судом м. Києва 26.01.2011 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . 24.01.2012 року відповідач [PERSON] змінив своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу з відповідачем, їх спільний син [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її ж утриманні, а відповідач не приймає жодної участі у житті сина, в тому числі і щодо матеріального забезпечення. ЇЇ витрати на підготовку сина до школи у вересні 2018 року склали 10 435,94 грн., щомісячні шкільні витрати складають 975, 00 грн., заняття сина у секції таеквон-до комплексної дитячо-юнацької спортивної школи «Арго», а також участь у змаганнях приблизно 1120 гривень за один місяць. Крім того, у сина є хвороби, які потребують постійного контролю і лікування і відповідно додаткових коштів, які складаються з необхідного обстеження вартістю приблизно 1867 гривень та необхідного лікування 1060 гривень, витрати на харчування та вітаміни 1 500 гривень на місяць, на літнє оздоровлення близько 5 000 гривень. Враховуючи потреби сина, необхідність його гармонійного розвитку, а також розвитку його здібностей, просила стягнути з віповідача аліменти в розмірі 5 000, 00 гривень щомісячно, а також зобов`язати відповідача сплачувати додаткові витрати на дитину у розмірі 1 500, 00 гривень на місяць. 15 березня 2019 року відповідач подав заперечення проти позову про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до змісту заперечень проти позову [PERSON] , відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу з позивачкою він продовжував надавати своєму сину матеріальну допомогу, останній раз він надавав допомогу в квітні 2018 року в сумі 100 доларів США, а в травні цього ж року придбавав сину мобільний телефон вартістю 5 499, 00 гривень. З травня 2018 року позивачка не надавала йому можливості бачитися з сином. Надані позивачкою докази на підтвердження придбання речей та ліків не є підтвердженням того, що ці витрати робила саме позивачка та для сина. Щодо витрат позивачки на заняття сина «таеквон -до»., то це рішення приймалося нею без погодження з ним, а його поставлено тільки перед фактом необхідності оплати, а тому він не погоджується з цими витратами, оскільки має можливість забезпечити сину тренування спортом в іншому клубі, що буде для нього безкоштовним. Консультації лікарів позивачка також отримує у приватних клініках, а встановлені діагнози не свідчать про значні ускладнення стану здоров`я сина. Їх син є повністю здоровим, підтвердженням чому є його результати занять спортом. Крім того, позивачка може отримувати консультації щодо стану здоров`я сина в державних лікувальних закладах. Стверджував, що його матеріальний стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання сина розміром 5 000 гривень та 1500 гривень додаткових витрат, оскільки його заробітна плата складає 3 200 гривень, інших надходжень він не має, проживає з матір`ю, яка є непрацездатною, інвалідом другої групи, а тому має обов`язок щодо її утримання. Незаперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1 000 гривень на місяць. 24.04.2019 року позивачка подала до суду відповідь на заперечення відповідача. У відповіді на заперечення відповідача стверджувала, що допомога відповідача була тільки та на підтвердження чого він надав розпизки, а будь-якого мобільного телефону відповідач сину не придбавав. Щодо матеріального стану відповідча стверджувала, що САТЗТ «Укрсадінвест» про працевлаштування в яком стверджує [PERSON] не зареєстровано в ЄДРПОУ, а тому достовірність наданої відповідачем довідки про його місце роботи в САТЗТ «Укрсадінвест» та заробітну плату в розмірі 3 200 гривень заперечує. Надала докази на підтвердження того, що відповідач є власником двох квартир, кількох земельних ділянок та транспортних засобів, що на її думку є підтвердженням матеріального стану відповідач, за якого останній має можливість сплачувати на сина аліменти у зазначеному нею ж розмірі. У судовому засіданні представник позивачки підтримала заявлені [PERSON] позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, а під час судового розгляду її позову просила стягнути з відповідача аліменти, а також додаткові витрати на утримання сина сторін у спрві, починаючи з моменту звернення позивачки до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів та додаткових витрат на утримання сина. Відповідач категорично заперечував у судовому засіданні щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] . Стверджував, що він отримує заробітну плату в розмірі 3 200 гривень на яку має обов`язок утримувати свою матір, а доходу від належного йому на праві власності майна не має. Заслухавши учасників справи, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання сина підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] (а.с.10,11,12,13). Малолітній син сторін проживає разом з матір"ю за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її ж утриманні. За даними консультативних висновків дитячого кардіолога та лікаря-невролога, малолітній [PERSON] періодично проходить обстеження лікарів кардіолога та невролога, з приводу встановленого діагнозу - пролапс мітрального клапану та пароксизмального порушення сну, отримує рекомендації щодо харчування та медикаментозного лікування, що підлягало застосуванню, як правило, протягом місяця. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] займається у секції таеквон-до Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи, за період спортивної діяльності проявив себе на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. [PERSON] з 2016 року приймає участь у змаганнях цього виду спорту різного рівня та за результатами отримує одні з перших результатів. Статтями 180,181,182,183,184 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Правилами статті 185 СК України також встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Наразі судом встановлено, що син сторін у справі проживає з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо його виховання, гармонійного розвитку та матеріального забезпечення. Батько дитини є працездатним, має кілька об`єктів нерухомого майна, виконує свій обов`язок щодо утримання матері, яка є непрацездатною, за станом здоров`я інвалід другої групи. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідач визнав, що він з травня 2018 року не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання сина, має брата, однак самостійно утримує свою матір. Отже, приймаючи до уваги вік дитини сторін у справі, стан здоров`я, бажання матері та заперечення батька дитини, що дитина проходить обстеження щодо стану здоров`я у приватних клініках, а також матерільний стан відповідача, який за умови отримання заробітної плати в розмірі 3 200 гривень має можливість утримувати себе та свою матір, а також прихильність дитини до виду спорту яким він займається і досяганян ним високих результатів, суд приходить до висновку, що відповідач зможе сплачувати аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 гривень, а також додаткові витрати на забезпечення зайняття сина видом спорту таеквон - до в розмірі 500 гривень, що не поставить його у скрутне матеріальне становище. Крім того, правилами ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зазначений розмір додаткових витрат 500 гривень, а також аліментів у твердій грошовій сумі 2 500 гривень підлягають стягненню з відповідача на утримання сина, починаючи з 20 вересня 2018 року і до повноліття останнього, або ж зміни матеріального стану сторін,однак не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку. Судові витрати за розгляд справи судом у частині сплати судового збору на користь держави підлягають стягненню з відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України. Крім того, на думку суду, заявлені представником позивачки до відшкодування відповідачем витрати на правову допомогу в розмірі 4 741, 00 грн. підлягають задоволенню, оскільки зазачені витрати та їх розмір встановлені відповідно до умов договору про надання правової допомоги, що був укладений 09 серпня 2018 року позивачкою та адвокатом Кравченко О.В., адвокатом надано суду детальний опис робіт виконаних на виконання умов договору необхідних для надання правничої допомоги, витрати є співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних робіт необхідних робівиконанням зазначених робіт, а також оплачені позивачкою. Проте, суд вважає, що не підлягають відшкодуванню відповідачем понесені позивачкою витрати на оплату правничої допомоги у частині щодо зробленого представником позивачки розрахунку витрат на дитину, оскільки цей розрахунок не було прийнято судом для дослідження. Отже на відшкодування понесених позивачкою витрат на правничу допомогу стягненню з відповідача підлягає 4 341, 00 гривень за мінусом 400, 00 грн., що складають вартість послуги адвоката за підготовку розрахунку вттрат на дитину (систематизація усіх заявлених витрат і наданих квитанцій, чеків та інших документів та здійснення безпосереднього розрахунку). Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial