Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 18.12.2009р. між нею та [PERSON] був укладений іпотечний договір, згідно з умовами якого в забезпечення виконання договору позики від 18.12.2009р. позивачці в іпотеку була передана квартира [ADDRESS]. Шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 05.10.2011р. за позивачкою було визнано право власності на вказану квартиру, здійснена його державна реєстрація 06.01.2012р., яка не є скасованою по даний час. Після скасування заочного рішення суду від 05.10.2011р. було постановлене рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 05.03.2013р. про визнання права власності позивачки на зазначену квартиру, яке набрало законної сили. Після ухвалення даного рішення були зареєстровані обтяження на зазначену квартиру на підставі постанов державних виконавців у виконавчому проваджені про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON], КС «Фінансова Русь» та на підставі ухвали слідчого-судді в забезпечення цивільного позову [PERSON] у кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] В зв'язку з наявністю вказаних обтяжень у квітні 2014 року позивачці державним реєстратором відмовлено у реєстрації рішення суду від 05.03.2013р., чим порушені права та законні інтереси позивачки. Вказує, що при реєстрації даних обтяжень відомості про [PERSON] як власника внесені без законних підстав, оскільки зазначена квартира не відноситься до об'єктів права власності [PERSON] у зв'язку з тим, що реєстрація права власності [PERSON] на дану квартиру не скасована, підставою передачі у власність квартири є рішенння суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким встановлено, що як іпотекодержатель позивачка мала переважне право на це перед іншими кредиторами. Просить суд виключити квартиру з переліку майна [PERSON], звільнити квартиру з-під арештів, накладених постановами від 21.03.2013 року у ВП № 37161646 в інтересах КС "Фінансова Русь", 06.06.2013 року у ВП № 38057825, 06.06.2013 року у ВП № 38057710 в інтересах [PERSON] а також накладеного ухвалою слідчого судді від 24.12.2013 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] в забезпечення цивільного позову [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав та просив задоволити. Вказував, що державна реєстрація права власності позивачки була здійснена в 2012 році згідно існуючого на той порядку в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, ці дані є чинними і рішення про скасування реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] не приймалось, отже право власності позивачки не є припиненим. Просив суд позов задоволити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вказувала, що позивачка була зареєстрована власником вказаної квартири на підставі заочного рішення від 05.10.2011р., яке скасоване, а нове рішення позивач не зареєструвала, отже власником квартири є [PERSON] Також вказувала, що рішенням суду від 05.03.2013р. було незаконно визнано за [PERSON] право власності на квартиру шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, так як не були враховані зареєстровані в 2013 році обтяження на користь [PERSON] по боргах [PERSON] тому просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача КС «Фінансова Русь» Шахов О.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 18.12.2009р. між [PERSON] (іпотекодавець) та [PERSON] (іпотекодержатель) був укладений іпотечний договір, згідно з яким позивачці в забезпечення виконання [PERSON] умов договору позики від 18.12.2009р. на суму 256 000 грн., що еквівалентно 32 000 доларів США в іпотеку була передана квартира [ADDRESS] вартістю 256 000 грн., обтяження іпотекою зареєстроване нотаріусом 18.12.2009р. Рішенням Соснівського суду м.Черкаси 05.10.2011р. за [PERSON] визнано право власності на квартиру в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі даного рішення 06.01.2012р. здійснена державна реєстрація права власності позивачки в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, після чого квартира фактично була передана у володіння позивачки, яка несе витрати по утриманню житла та оплаті комунальних послуг. 25.09.2012р. ухвалою суду скасоване заочне рішення Соснівського районного суду від 05.10.2011р., після чого судом розглядався позов [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки від 18.12.2009р., ухвалою Соснівського райсуду від 14.02.2013р. провадженя у справі закрите в зв'язку з відмовою [PERSON] від вказаного позову. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 05.03.2013 року за [PERSON] шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки визнане право власності на квартиру [ADDRESS]. Вказане рішення набрало законної сили. Позивачка звернулась до реєстраційної служби з заявою про реєстрацію даного рішення, в чому реєстратором було відмовлено в зв'язку з наявністю наступних обтяжень щодо квартири. 28.03.2013р. зареєстрована постанова державного виконавця від 21.03.2013р. про накладення арешту у ВП № 37161646 по ухвалі № 2-3229 від 25.02.2013р. Соснівського районного суду м.Черкаси для забезпечення позову КС «Фінансова Русь» до [PERSON] про стягнення боргу. 12.04.2013р. постановлене рішення суду про стягенння боргу з [PERSON] 60 321,54 грн., згідно пояснень представника кредитної спілки дане рішення не виконане, однак після вирішення справи по суті спілка з заявою про видачу виконавчих листів не зверталась, при цьому заходи забезпечення позову залишаються не скасованими. Ухвалою суду апеляційної інстанції від 04.07.2013р. відхилена скарга [PERSON] на ухвалу від 25.02.2013р. та роз'яснено, що своє право власності остання вправі захистити в інший передбачений законом спосіб. 10.06.2013р. зареєстровані постанови державного виконавця від 06.06.2013р. про накладення арешту та оголошення заборони відчуження по ВП № 38057825 Центрального ВДВС за в/л № 2-3525 Соснівського райсуду м.Черкаси від 18.05.2013р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 281 380,14 грн. та по ВП № 38057710 за в/л № 2-3525 Соснівського райсуду м.Черкаси від 18.05.2013р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 293343,10 грн. 13.02.2014р. зареєстроване обтяження на вказану квартиру на підставі ухвали слідчого судді 24.12.2013р. про накладення арешту по кримінальному провадженню по обвинуваченню [PERSON], за 190 ч.1 КК України, в забезпечення цивільного позову [PERSON] По вказаному провадженню вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 01.04.2013р. [PERSON] визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 ЦК України, встановлено, що 18.12.2009р. для укладання договору іпотеки використала підробний документ, також маючи умисел на заволодіння чужим майном внаслідок шахрайства отримала позику 256 000 грн. у [PERSON] Цивільний позов [PERSON] залишений без розгляду в зв'язку з повним відшкодуванням завданої шкоди, з урахуванням посилання потерпілої про передання позичальнику у власність квартири в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] по даній справі судом було відмовлено у визнанні потерпілою, цивільний позов останньої вироком суду не вирішувався. Відповідно до ст.3 Закону «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно з ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Згідно з ст.54 Закону «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до витягу від 06.01.2012р. про державну реєстрацію (а.с.14), інформаційної довідки № 26116174 від 28.08.2014р. з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.211,212) власником квартири [ADDRESS] є зареєстрованою [PERSON] з 06.01.2012р. Рішення про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на вказану квартиру не реєструвалось. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 23092519 від 17.06.2014р. обтяження 28.03.2013р., 10.06.2013р., 13.02.2014р. зареєстровані з зазначенням - суб'єкт, майно/права якого обтяжуються (власник) - [PERSON] (а.с.174,175). Тобто у витребуваних судом довідках з двох державних реєстрів щодо прав на нерухоме майно є посилання на актуальність відомостей про право власності різних суб'єктів на один об'єкт, в зв'язку з чим виник спір між сторонами. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що відомості зазначених державних реєстрів не можуть суперечити один одному, також на даний час може бути чинною реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] лише у однієї з сторін спірних відносин. Реєстр прав власності на нерухоме майно є єдиною державною інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, права щодо яких підлягають державній реєстрації, правовстановлювальні документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності. Ведення реєстру здійснювалось на підставі Порядку ведення Реєстру прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 12.10.2010 № 2480/5), даний Порядок втратив чинність згідно з наказом від 14.12.2012р. Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено, що з 01.01.2013 державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до постанови КМУ № 868 від 17.10.2013р. «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» передбачено використання реєстраційних даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна та встановлено, що під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор використовує ці дані для перенесення відомостей із зазначених реєстрів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності у набувача виникає з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Встановлено, що [PERSON] на підставі рішення суду на законних підставах 06.01.2012р. зареєструвала своє право власності на квартиру [ADDRESS], на підставі рішення суду від 05.10.2011р., що набрало законної сили, також квартира була фактично передана у володіння позивачки. Після скасування заочного рішення суду від 05.10.2011р. жодною стороною не ставилось питання про поворот виконання та скасування державної реєстрації права власності позивачки. Внесення державним реєстратором при реєстрації обтяжень на вказану квартиру в 2013 році до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про суб'єкта обтяження [PERSON] як власника квартири не може вважатись вчиненим на законних підставах, оскільки відповідно до п.2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до запису та заяв про скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, однак будь-якого рішення стосовно скасування права власності [PERSON] не виносилось. Крім того, такі відомості суперечать наданій суду інформаційній довідці з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.08.2014р. про чинність в даному державному реєстрі запису про реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], а відповідно до постанови КМУ № 868 від 17.10.2013р. дані Реєстру прав власності на нерухоме майно підлягають перенесенню із зазначеного реєстру до Державного реєстру речових прав для приведення у відповідність до нормативно-правових вимог, оскільки поновлення права власності на квартиру [PERSON] може мати місце лише після скасування державної реєстрації [PERSON] на дане майно з 06.01.2012р. Таким чином, оскільки закон пов'язує припинення права власності з моментом скасування державної реєстрації права власності, а стосовно скасування запису державної реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ні державним реєстратором, ні судом не приймалось, до державного реєстру не вносився запис про припинення права власності позивачці чи скасування рішення про реєстрацію її власником, тому суд вважає обґрунтованими доводи позову, що з дати реєстрації 06.01.2012р. право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] не є припиненим. Відповідно до ст.60 Закону «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За позовом [PERSON] рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 05.03.2013р. визнане її право власності на квартиру [ADDRESS] шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, однак внаслідок реєстрації обтяжень на предмет іпотеки по боргах іпотекодавця перед іншиим кредиторами позивачка позбавлена можливості внести зміни до запису державного реєстру даних про вказане рішення як чинийе на даний час правовстановлюючий документ про її право власності, внаслідок чого без законних підстав обмежуються права позивачки як власника та законного володільця квартири [ADDRESS], тому позовні вимоги підлягають до задоволення в частині звільнення вказаної квартири з-під арешту . У задоволенні інших вимог слід відмовити, оскільки належність чи відсутність права власності фізичної особи на конкретне нерухоме майно визначається за даними державних реєстрів і додаткового винесення рішення суду щодо віднесення певного майна до переліку об'єктів права власності особи не потребується. Доводи [PERSON] суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти позову, виходячи з наступного. Доводами позову обґрунтувані посилання про те, що при зверненні до суду з даним позовом спосіб захисту позивачкою обраний таким чином, як їй було роз'яснено у рішеннях суду про відмову у попередніх позовах, в тому числі позивач посилається на відсутність законних підстав для внесення до даних державного реєстру в 2013 році інформації про суб'єкта обтяження [PERSON] як власника квартири, тобто даний позов пред'явлений з інших підстав, нід попередні звернення позивачки до суду. Що стосується посилання [PERSON] на те, що рішення від 05.03.2013р. є незаконним, оскільки не були врахувані обтяження на квартиру в її інтересах по боргах [PERSON], даним доводам дана оцінка судами апеляційної та касаційної інстанції при відхиленні скарг [PERSON] на вказане рішення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.01.2014р. вказано, що даним рішенням не вирішувались питання про права [PERSON], крім того, рішення суду від 20.03.2013р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позиви ухвалено після ухвалення судового рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та зняття з реєстрації. Суд також бере до уваги, що на момент укладення договору іпотеки 18.12.2009р. квартири [ADDRESS] та реєстрації вказаного обтяження 18.12.2009р. не існувало жодних інших зареєстрованих обтяжень відносно предмету іпотеки, отже право позивачки як іпотекодержателя на одержання задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна є переважним перед іншими кредиторами і першочерговим в силу Закону «Про іпотеку».

Outcome: partial