Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист ділової репутації фізичної особи та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 03.05.2016 року у вечірньому випуску новин «Надзвичайні новини» на каналі ICTV він побачив сюжет про державний заклад «Лінійна поліклініка станції Ромни СТГО «Південна залізниця», де він працює на посаді виконуючого обовязки головного лікаря. В самому сюжеті був зокрема і виступ заступника Роменського міського голови [PERSON]. За участі відповідача [PERSON] було продемонстровано два виступи в сюжеті один «на камеру», а інший « не на камеру», в якому розповідаючи про ситуацію , що склалася в м.Ромни навколо закладу, який він очолює, [PERSON] в діалозі з журналістом розповідав і про нього та зазначив наступне :»…написав, що він 10 чи 15 років не ходив в відпустку, зі спецрахунку отримав 200 000 собі в карман, а по 1000 їм роздав. Скоріше він сказав так, бо вони на суд подали ви потерпіть чуть-чуть, і все буде окей». Зазначає, що така заява відповідача є неправдивою, підриває його ділову репутацію та завдала йому моральної шкоди. Так він дійсно звертався до Роменської міської ради із заявою дозволити виплатити компенсацію за 42 дні невикористаних додаткових відпусток, тобто за 6 років по 7 календарних днів, але не вказував конкретно 10 чи 15 років. Йому нарахували по бюджетному рахунку за 21календарний день 3089,69 грн., і по спеціальному рахунку за 21 календарний день 3089,69 грн. і за винятком вирахованих податків та зборів він на руки отримані 4875,54 гривні. Тому ніяких 200\~000 він не отримував і не міг отримати, а вже тим більше роздавати людям по одній тисячі гривень. А стосовно грошей, які він начебто роздав по 1000 гривень це відвертий наклеп на нього, і такий наклеп принижує його людську честь і гідність, а також завдає потужний удар по його діловій репутації. Він відчував себе приниженим, знервованим, втратив сон, відчував головний біль, головокружіння, нудоту і 05.05.16 року звернувся до лікаря, пройшов курс амбулаторного лікування , після чого відчув себе краще. Вважає, що вищевказана інформація заступника міського голови [PERSON], подана ним навмисно, щоб завдати удар по його репутації та принизити його в очах громади, тому він вважає, що всі вищезазначені обставини з боку відповідача принизили його честь і гідність, ділову репутацію а також завдали моральної шкоди, яку він, після зменшення позовних вимог, оцінює в 50\~000 грн. і просив їх стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково пояснив, що до каналу ІСТV претензій не має, а от слова [PERSON] вважає образливими, такими, що принижують його честь і гідність та ділову репутацію, а тому він має спростувати поширену ним недостовірну інформацію. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі. Заперечував проти їх задоволення. Суду пояснив, що він не давав себе знімати і ніяких інтервю не давав на камеру каналу ICTV. Інтервю давав каналу ТРК-Україна 29.04.2016 року. Такого, що зазначено в позові [PERSON] не говорив нікому. Представник відповідача [PERSON] також позов не визнав та в його задоволенні просив відмовити в повному обсязі. Додатково зазначив, що позов є необґрунтованим з огляду на те, що предявлений до неналежного відповідача; не надано доказів того, що слова, які [PERSON] вважає образливими, стосуються саме його; не надано доказів того, що інформацію поширив [PERSON] на каналі ICTV; голос іде за кадром, і вбачається, що зйомка таємна, а відтак, з огляду на вимоги ст.ст.302,307 ЦК України не може бути допустимим доказом; відповідно до ст.64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» спростування недостовірної інформації на каналі можливо лише в тому випадку, якщо така заява подано до телерадіокомпанії протягом 14 днів з дня виходу передачі, а оскільки така заява не подавалась, то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки [PERSON] не має ніякого відношення ні до каналу ICTV ні до даної передачі. Представник третьої особи ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія (ICTV)Україна [PERSON] проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі, з підстав викладених у письмовому поясненні. Додатково пояснила, що позивачем не додано належних доказів того, що саме канал ICTV поширив інформацію, яка на думку позивача підірвала його авторитет та завдала моральної шкоди. Запис передачі мав був бути отриманий позивачем офіційно від каналу, а не від журналіста, який знімав сюжет. Крім того, Законом України «Про телебачення і радіомовлення» передбачено, що канал зберігає записи передач, які транслюються протягом 14 днів із дати розповсюдження, якщо протягом цього часу не надійшло скарги щодо її змісту. Такої скарги від позивача не надходило тому запис передачі не збережено, що позбавляє можливості канал перевірити інформацію зазначену позивачем. Передача «Надзвичайні новини», яку транслює канал ICTV не є власним продуктом каналу. Дану передачу канал купує готову у іншої компанії згідно договору. Вважає, що позивач не довів факту поширення Інформації та не долучив до позову доказів, матеріалів, дослідження яких надало би змогу ТОВ «МК ТРК» (ICTV) встановити або спростувати факт поширення Інформації як за допомогою ефіру так і за допомогою мережі Інтернет. Сайт зазначений в позові не належить каналу і взагалі на ньому відсутнє відео, яке позивач зазначає. Свідок [PERSON] судовому засіданні пояснив, що він є зубним техніком лінійної поліклініки. Сюжет не бачив. Наклеп почув у потязі коли їхав на роботу група пасажирів обговорювала даний сюжет. Його вразило те, що казав заступник міського голови . 1000 гривень [PERSON] нікому не давав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює в Лінійній поліклініці інспектором з кадрів. Сюжет бачила сама на каналі ICTV. Про те , головний лікар роздавав гроші працівників вважає, що це є неправдою. У відпустки [PERSON] ходив, не відгуляними залишились лише додаткові відпустки. З сюжету по телевізору було одразу зрозуміло про кого йде річ . Інформація набула розголосу, в неї, а також в інших працівників поліклініки питали чи дійсно головний лікар платив їм гроші. Це всіх обурило. Вона особисто знає [PERSON], а тому одразу ж впізнала його голос по телевізору і вона стовідсотково впевнена, що в даному інтервю це саме [PERSON] говорив про [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює медичною сестрою в Лінійній поліклініці. Сюжет по телевізору про [PERSON] вона бачила особисто. Знає, що останній в щорічні відпустки ходив постійно. Про те, що сюжет саме про [PERSON] зрозуміла зі слів журналіста одразу. В її очах репутація головного лікаря не постраждала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є головним бухгалтером Лінійної поліклініки. Сюжет про [PERSON] дивилась, прізвище головного лікаря в цьому сюжеті не звучало, але було одразо ж зрозуміло про кого говорить [PERSON] Гроші в сумі 200\~000 грн. [PERSON] не отримував, вона як бухгалтер знає це достовірно. І 1000 гривень [PERSON] їй також не пропонував . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є безробітною, не є підлеглою ні позивача ні відповідача у справі. Сюжет про Лінійну поліклініку бачила. На її думку [PERSON] в даному сюжеті говорив про [PERSON], вона впізнала його голос. Інформації викладеній заступником міського голови вона не повірила, та і на її думку в це мало хто повірить. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є лікар-стоматолог поліклініки. Сюжет про [PERSON] дивилась особисто. На її думку інформація озвучена в цьому сюжеті вплинула на репутацію позивача, оскільки він є лікарем. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є медичною сестрою поліклініки. Сюжет по телевізору не бачила, лише в записі. Впізнала голос за кадром це говорив [PERSON] На її думку на репутацію [PERSON] цей сюжет вплинув негативно, адже він людина принципова. Сприйняла інформацію [PERSON] як від особи, яка володіє інформацією. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є головою вільної профспілки підприємців України. Сюжет бачила особисто. Всі її знайомі телефонували, обурювались. Людей обурювало те, що ця інформація є неправдивою, адже рахунки Лінійної поліклініки заблоковані і коштів [PERSON] ніяк не міг отримати. Вислів [PERSON] сприйняла, як інформацію від заступника міського голови, голос його впізнала. На її думку цей сюжет вплинув негативно на репутацію [PERSON] Судом встановлено, що 03 травня 2016 року у вечірньому випуску новин «Надзвичайні новини» на каналі ICTV транслювався сюжет про державний заклад «Лінійна поліклініка станції Ромни СТГО «Південна залізниця». Після виступу заступника міського голови [PERSON] транслювався голос «за кадром», який сказав: «… написав, що він 10 чи 15 років не ходив в отпуск,- со спец рахунку 200 тисяч собі на карман, по 1000 їм роздав. Скоріше він сказав так, бо вони на суд подали ви потерпіть чуть-чуть, і все буде окей». Таких висновків суду дійшов з пояснень позивача, показань свідків та із відеозапису доданого позивачем та дослідженого у судовому засіданні. Позивач [PERSON], на час звернення до суду, обіймав посаду в.о.головного лікаря в ДЗ «Лінійна поліклініка ст..Ромни СТГО «Південна залізниця» (а.с.6,9,10) У грудні місяці 2015 року [PERSON] отримав компенсацію за невикористані додаткові відпустки, за 42 дні, в сумі 4845,53 гривень (а.с.11). Суд заслухавши сторін, третю особу, свідків, дослідивши відеозапис та письмові докази у справі вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статей 28, 68 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституцій України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до частини першої статті 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Статтями 270, 297 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації. Згідно зі статтею 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Відповідно до статті 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~\~\~\~ Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів. \~\~\~\~ Частина 1 статті 58 ЦПК України передбачає, що належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. \~\~\~\~ За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Пленум) судам роз'яснено, що якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. У пункті 26 Пленуму роз'яснено, що відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.\~\~ У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно ч.ч. 1, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Беручи до уваги зазначені положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь - який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативна інформація поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь - яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. З відтвореного відеоролика, який міститься на карті пімяті (а.с. 51) встановлено, що відповідач [PERSON] звертається за кадром з такими словами: «написав, що він 10 чи 15 років не ходив в отпуск,- со спец рахунку 200 тисяч собі на карман, по 1000 їм роздав. Скоріше він сказав так, бо вони на суд подали ви потерпіть чуть-чуть, і все буде окей». За змістом зазначеного вище законодавства, кожному гарантується право на свободу вираження поглядів, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. У законодавстві при цьому робиться чітке розмежування між інформацією фактичного характеру, яка має бути доведена й оціночними судженнями, які не підлягають доведенню і спростуванню. Відповідно до вимог Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності суд вважає, що інформація, яка є на відеоролику, є висловлюванням, яке не містить фактичних даних, а саме оціночним судженням, яке не підлягає спростуванню та доведенню правдивості. Крім того, в інформації не йдеться про ділові якості [PERSON] та взагалі не зазначається його прізвище. Крім того, позивач ставить вимогу: «Зобовязати заступника Роменського міського голови [PERSON] виказати спростування у випуску «Надзвичайні новини» на каналі ICTV стосовно моїх дій з грошовими коштами та невиплатою заробітної платні робітникам Роменської лінійної поліклініки», тоді як в словах, які позивач вважає такими, що порушили його честь і гідність, про це не йдеться. Також, як відповідачам зазначено - [PERSON], як фізичну особу. У поясненнях позивач підтвердив, що висловлювання вважає зроблені фізичною особою, а не як заступником міського голови. Оскільки зобовязати позивач просить заступника Роменського міського голови [PERSON], саме як посадову особу, тому на думку суду, позов предявлено до неналежного відповідача. Надані позивачем копія рішення Роменської міської ради Сумської області від 27.11.2015 року та копії подяк, на думку суду, не стосуються предмету доказування, а тому судом до уваги не беруться (а.с.30-47). Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 50000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, суд виходить із того, що згідно із ч.2 ст.23 ЦУ України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абз.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З довідки про хворобу, яка надана позивачем вбачається, що [PERSON] звертався до лікаря терапевта 05.05.2016 року, поставлено діагноз артеріальна гіпертензія, антено-неврологічний синдром та призначено амбулаторне лікування та консультація невропатолога. Доказів того, що [PERSON] проходив амбулаторне лікування, і в який період, суду не надано, як не надано доказів і того, що погіршення самопочуття повязано з діями відповідача, з огляду на те, що сюжет транслювався 03.05.2016 року. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не підтверджені належними засобами доказування, а тому суд вважає, що підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди також не має. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, заявленого [PERSON] до [PERSON] про захист ділової репутації фізичної особи та відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed