Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2016 році між нею та відповідачем досягнуто домовленості про укладення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS], Черкаського району, Черкаської області. Відповідач отримав даний будинок у спадщину, однак свідоцтва про право на спадщину на будинок, на той час не оформив і йому потрібен був час на оформлення необхідних документів. До 01 листопада 2016 року відповідач зобов'язався повністю оформити документи та внести відповідні відомості до реєстру прав на нерухомість. Відповідно до розписки відповідач отримав завдаток за домоволодіння у присутності двох свідків у розмірі 900 євро, залишок становив 26 000 доларів США. 28 вересня 2016 року, зателефонувавши відповідачу він повідомив, що у зв'язку з тим, що він відремонтував опалення у будинку, замінив вікна, тому наміру продавати будинок не має, завдаток повертати відмовився. В телефонній розмові відповідач використовував нецензурну лексику та образи в її бік, після чого на неодноразові телефонні дзвінки не відповідав. Просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 56 069 грн., витрати на правову допомогу - 5000 грн. та витрати на сплату судового збору - 560 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що 21 червня 2016 року вона з відповідачем домовилась, що коли у неї з'явиться покупець на квартиру, вона йому повідомить і в один день вони укладуть дві угоди, продаж квартири та купівлю у нього домоволодіння. Однак, відповідач повідомив, що потрібно декілька днів на оформлення усіх необхідних документів. 06 серпня 2016 року зателефонувавши відповідачу, вона запропонувала зустрітися, так як у неї з'явився покупець на квартиру і їй необхідно було виїхати з неї, однак на зустріч приїхав брат відповідача, повідомивши, що відповідач дуже зайнятий та продаж будинку відбудеться не раніше 10 вересня 2016 року, так як він їде до м. Києва на роботу. 28 серпня 2016 року відповідач зателефонувавши їй повідомив, що зробив опалення і замінив вікна у будинку, продавати його відмовляється. Її квартира на той час була уже продана. Після чого на телефонні дзвінки жодного разу не відповідав. Просить суд стягнути з відповідача завдаток у подвійному розмірі - 56 069 грн., витрати на правову допомогу та сплату судового збору. У судовому засіданні представник позивачка позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, представник пояснив, що дійсно згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 вересня 2013 року він успадкував від своєї матері, житловий будинок з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS]. Успадкований будинок він мав намір продати. Знайшовши покупця на вказаний будинок - позивачку [PERSON], між ними була узгоджена ціна, яка складала 26000 доларів США, погодившись придбати будинок позивачка написала розписку, якою зобов'язалася купити будинок за домовленою ціною та розрахуватися за нього до 01 листопада 2016 року. Крім того, у розписці позивачка попросила у нього дозволу на проведення ремонтних робіт у житловому будинку та на подвір'ї. Для забезпечення зобов'язання позивачка дала йому завдаток у розмірі 900 євро. Позивачка часто дзвонила йому та набридала йому своїми проблемами, у зв'язку з чим він у серпні місяці 2016 року вніс її номер телефону у чорний список у своєму телефоні. Позивачка ухилилась від виконання своїх зобов'язань згідно розписки від 21 червня 2016 року, не придбала житловий будинок, не сплатила 26000 доларів США до 01 листопада 2016 року, а придбала інший будинок. Просить суд відмовити позивачці у стягненні з нього завдатку, оскільки він не порушував умови розписки. Свідки [PERSON] та [PERSON] діти позивачки, підтвердили у судовому засіданні, що дійсно відповідач мав намір продати будинок за адресою [ADDRESS], після огляду будинку позивачкою, нею був залишений завдаток відповідачу у розмірі 900 євро. На початку серпня 2016 року, коли з'явилися покупці на її квартиру, вона зателефонувала відповідачу, але останній трубку на неодноразові дзвінки не брав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого приватним нотаріусом Старовойтовим О.С., відповідач є власником будинку з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS], вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до розписки даною позивачкою у присутності двох свідків, відповідач 21 червня 2016 року отримав від неї завдаток у розмірі 900 євро. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правила ст. 571 ЦК України застосовуються у випадках, коли між сторонами було укладено договір, але він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі, коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому надавались. Оскільки договору купівлі-продажу майнових прав, який би за своєю формою і змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише виразили свій намір укласти такий договір в майбутньому, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються у тому розмірі, в якому вони надавалися, згідно ч. 2 ст. 570 ЦК України. Попереднього договору також не було укладено, тому підстави вважати передану позивачкою суму коштів, у розмірі 900 євро завдатком - відсутні. Суд приходить до висновку, що сплачені позивачкою відповідачу 900 євро авансу, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, у тому розмірі, у якому надавалися, оскільки, як пояснив сам відповідач ним було внесено номер телефону позивачки у чорний список, тому суд констатує, що позивачка не мала змоги зв'язатися з відповідачем для укладення договору, тому його укладення не відбулося, з причин що не залежали від волі позивачки. Таким чином, позовні вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення. Згідно зі ст. 99 Конституції України і Указом Президента України від 25 серпня 1996 № 762\\96 «Про грошову реформу в Україні» грошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на території України є гривня, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти у гривневому еквіваленті. Оскільки позивачка просить суд стягнути з відповідача завдаток у подвійному розмірі, що складає 1800 євро, тобто 51 069 грн. (по курсу 28,371669 грн. за 1 євро, станом на 07 листопада 2016 року), тому до стягнення з відповідача підлягає сума у розмірі отриманого авансу, тобто 25 534 грн. 50 коп. (51 069?2). Щодо вимоги про стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на правову допомогу. Частинами першою і другою ст. 84 ЦПК передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У п. п. 47,48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Встановлено, що правову допомогу позивачці здійснював адвокат [PERSON], який згідно довідки № 45/10/16, виданої ним самим, отримав від неї гонорар, за надання юридичних консультацій, складання позовної заяви, участь у судових засіданнях, у розмірі 5000 грн., однак доказів на підтвердження витрат на правову допомогу та відповідних квитанції позивачкою не надано, як і не доведено та не зазначено скільки часу затрачено, зокрема на складання позовної заяви, запитів та не долучено таких запитів до матеріалів позову. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Суд вважає, не доведеними та не підтвердженими документально, витрати на правову допомогу позивачці окрім, участі адвоката у судовому засіданні. Згідно з приписами ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з зазначеного, відшкодуванню підлягають фактичні витрати, а саме: участь адвоката [PERSON] у судовому засіданні 19 січня 2017 року, загальна тривалість якого становить 01 год. 40 хв., згідно журналу судового засідання. Мінімальна заробітна плата на зазначений період часу складає 3200 грн., оплата за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину праці. Тому враховуючи часовий період участі адвоката у судових засіданнях, до сплати підлягає 896 грн. (3200х40%х1год. 40 хв. ?2), що визначено пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно і судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки пропорційно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial