Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини до трьохрічного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 17 вересня 2019 року за реєстровим №2309. Батьком дитини є [PERSON] . Дитина проживає разом з матір`ю. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, жодних доходів не отримує. Відповідач є працездатним і він може за станом здоров`я сплачувати аліменти або надавати допомогу на її утримання, як матері дитини. Тому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх доходів, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з`явились, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмовий відзив до суду не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до Рішення №75 від 15 червня 2021 року Виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання матері дитини в період догляду за дитиною до трьохрічного віку не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу утримання матері, з якою проживає дитина до трьохрічного віку. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для матері дитини, з якою проживає дитина, в період догляду за дитиною до трьохрічного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі ст. ст. 80, 84, 91 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved