Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

16.12.2013 року позивач звернулась з позовом до суду та просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 63 944 гривень, а також суму в розмірі 10 000 гривень в якості компетенції за призначену моральну шкоду та понесені по справі судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що 29 грудня 2012 року вона позичила відповідачу [PERSON] 8000 доларів США, за умови повернення позичених грошей у термін до 29.05.2013 року. Однак, відповідач у вказаний строк гроші не повернула, під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання. Крім того, позивач посилається на те, що дії відповідача нанесли їй крім матеріальної шкоди також і моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 10 000 гривень. Всі ці обставини і стали підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові та просив стягнути з відповідача борг у розмірі 8000 доларів США за курсом НБУ на сьогоднішній день. Відповідач у судове засідання не з`явилась, сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладання не заявляла. У судовому засіданні 14.03.2014 року представник відповідача [PERSON] звертався до суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи, однак мету призначення даної експертизи пояснити не зміг та був попереджений судом про необхідність надання у наступне судове засідання зразків підпису та почерку відповідача у документах часу складання розписки та необхідність особистої явки відповідача у судове засідання для відібрання вільних зразків її почерку та підписів, однак, витребувані докази суду не надав і у судові засідання в подальшому не з`являвся, що дало можливість розглянути справу у його відсутність. Розглянувши поданий позов, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Судом встановлено, що згідно договору позики від 29 грудня 2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] позичила [PERSON] 8 000 доларів США. Згідно укладеного договору відповідач [PERSON] зобов'язалась повернути суму боргу в строк до 29 травня 2013 року. Позивач [PERSON] повністю виконала умови укладеного договору, передавши відповідачці повну суму грошей, про що відповідач власноручно написала їй розписку про їх отримання. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, строк дії зазначеного договору позики вже закінчився, однак, відповідачка ухиляється від виконання свого зобов`язання по поверненню боргу, хоча борг визнає та постійно обіцяє його повернути. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк і в порядку, які встановлені договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ (розписки) перебувають у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обов'язку. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок . Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги в частині повернення основного боргу за договором позики від 29 грудня 2012 року в розмірі 8000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення (100 доларів США=1261,7898) складає 100 943,2гривень, правомірні та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень, вказаних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров;я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У зв'язку з наведеним, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідачки [PERSON] суми завданої їй моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами в розглядуваній справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено, у зв'язку із чим, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні даних позовних вимог. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачкою [PERSON] суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 639, 44 гривень. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial