Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

11 лютого 2015 року позивач звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], Малиновського районного відділу ДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона власником квартири [ADDRESS], зазначена квартира отримана позивачем у спадщину, після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. У грудні 2003 року мати заявника зареєструвала шлюб із відповідачем, якого було зареєстровано за зазначеною адресою, як члена сім'ї позивача. З 04.05.2006 року шлюб між матір'ю позивача та відповідачем розірвано. Проте, відповідач з 2006 року зареєстрований у квартирі позивача, власником якої є позивач, позивач змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що погіршує її матеріальне становище. Відповідач не з`являється за спірною адресою, однак знятись з реєстрації за вказаною адресою в добровільному порядку відмовляється. Теперішнє місце проживання відповідача не відомо, тому вона змушена звернутися з вказаним позовом до суду . Представник позивача у судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Заяв, клопотань, до суду не надходило. За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Суд відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України у зв'язку із неявкою відповідача, враховуючи відсутність заперечень від позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.12.2012 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. З довідки - виписки із домової книги про склад родини та реєстрацію № 641 від 09.02.2015 року вбачається, що відповідач - [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 15.03.2004 року. Як вбачається із наявного в матеріалах справи копії свідоцтва про одруження, а також витягу із рішення Малиновського районного суду м. Одеси у справі №2-3434/06 від 17.04.2006 року, а також свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, відповідач перебував у шлюбі із матір'ю позивача, [PERSON], яка померла [INFO] року, з 13 грудня 2003 року по 23 квітня 2006 року. Відповідно до заяви сусідів про не проживання, затвердженої начальником дільниці №5 КП «ЖКС «Черьомушки» від 18.08. 2011 року, відповідач - [PERSON] більш ніж 5 років за адресою: [ADDRESS], не проживає. Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. У судовому засіданні доведено, що відповідач не мешкає у квартирі за вказаною адресою більше 5 років, тому суд вважає, що він втратив право користування спірною житловою площею. Крім того, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для власника в користуванні та володінні цією жилою площею. Вирішити це питання в позасудовому порядку позивач не має можливості, тому що відповідач самостійно не приймає ніяких зусиль щодо зняття з реєстрації. Відповідно до ст. 11 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. У зв'язку із зазначеним суд відмовляє у задоволенні вимог позивача до Малиновського районного відділу ДМС України в Одеській області про зобов'язання зняти з реєстрації відповідача за спірною адресою. Враховуючи всі дослідженні матеріали справи, докази, підтверджуючі не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] частково. На підставі ст.ст. 16, 29, 310, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 375 ЦК України, ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial