Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , та просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтовування позову вказав, що він є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі - продажу від 27.03.2020 року. Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 03.11.2005 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 25.06.2013 року. У 2015 році квартира [ADDRESS] перейшла у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». Відповідачі у справі у 2017 році виїхали за кордон, комунальні платежі не сплачують, в утриманні житла участі не приймають, особистих речей в квартирі не мають. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву у якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутність, а позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги він визнає, просив розглядати справу у його відсутність у зв`язку з перебуванням поза межами країни. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги він визнає, просив розглядати справу у його відсутність у зв`язку з перебуванням поза межами країни. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що за договором купівлі - продажу квартири від 27.03.2020 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., [PERSON] отримав у власність від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», квартиру [ADDRESS] . (а.с.5-10) Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване на ім`я [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 205506609 від 27.03.2020 (а.с.11). Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради від 11.06.2021 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] (а.с.13) Згідно з частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У відповідності до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічну норму містить також частина перша статті 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [PERSON] в силу положень частини другої статті 64 ЖК Української РСР, частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР не є членами сім`ї власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , не проживають разом із ним у цьому житловому будинку, не ведуть спільного господарства. Таким чином, враховуючи факт добровільного припинення користування спірною квартирою відповідачами більше року, який є підтвердженим, суд вважає, що право відповідачів на користування чужим майном (спірною квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved