Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

У квітні 2016 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 3 813,90 грн., з них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2011 року по 31.03.2016 року в розмірі 1 797,12 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2010 року по 31.03.2016 року в розмірі 1 209,97 грн.; інфляційні витрати в розмірі 723,43 грн. та 3% річних в розмірі 83,38 грн. В обґрунтування позовних вимог КП «Харківводоканал» посилався на те, що відповідач отримує і користується послугами водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS], однак за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2011 року по 31.03.2016 року, а також за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2010 року по 31.03.2016 року не сплачує, внаслідок чого має перед позивачем заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення. Посилаючись на вищезазначені обставини та положення ст.ст. 13, 14, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року, ст.ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України, п. 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, позивач просить стягнути з відповідачів вищезазначену суму заборгованості за послуги водопостачання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] до суду також не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. З довідки АДП ГУДМС, УДМС України у Харківській області від 29.06.2016 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований та проживає [PERSON] Згідно ст.ст. 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24 червня 2004 року послуги з водопостачання віднесені до комунальних. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України оплата за комунальні послуги (у тому числі з водопостачання) стягується крім квартирної плати по затвердж еним у встановленому законом порядку тарифам і повинна вчасно вноситися споживачем - наймачем. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, відповідач має заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2011 року по 31.03.2016 року в розмірі 1 797,12 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2010 року по 31.03.2016 року в розмірі 1 209,97 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, заперечень щодо позовних вимог КП «Харківводоканал» та доказів, які б спростовували доводи позивача, що є їх обов'язком відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, суду не надали. Враховуючи, що відповідач належним чином зобов'язання щодо оплати комунальних послуг не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з нього на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в загальній сумі 3007,09 грн. Крім того, позивачем нараховані інфляційні витрати в розмірі 723,43 грн. та 3% річних в розмірі 83,38 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідачів на користь позивача суми інфляційних витрату розмірі 723,43 грн. та 3% річних у розмірі 83,38 грн. законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Питання стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved