Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач), звернулась в суд з позовом до відповідача ТОВ «НОВАТРАСТ АГЕНСТВО» (далі - Відповідач-1, товаристао), [PERSON] (далі - Відповідач-2) про розірвання трудового договору, припинення трудових відносин, внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. На обґрунтування свої вимог посилається на ті обставини, що її було призначено на посаду директора ТОВ «НОВАТРАСТ АГЕНСТВО», учасником якого є [PERSON] . У зв`язку з ухиленням відповідача-2 від виконання своїх обов`язків як засновника відповідача-1, проведення загальних зборів товариства, приведення статуту відповідача-1 у відповідність до вимог законодавства та ігнорування звернень позивача, 18 лютого 2021 року позивачем було прийнято рішення про припинення трудових відносин з відповідачем-1, про що вона написала заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням з 30 березня 2021 року та направлено відповідну заяву на адресу відповідача-2. Однак відповідач-2 ухилився від виконання своїх обов`язків як учасник (засновник) відповідача-1. У подальшому, позивачем 9 березня 2021 року було направлено на адресу відповідача-1 заява про звільнення за власним бажанням з 30 березня 2021 року, однак останній не звільнив позивача з посади директора та не вніс відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) про зміну (звільнення) директора [PERSON] 24 квітня та 14 травня 2021 року позивачем на адресу відповідача-1 надсилались вимоги про звільнення її з посади директора та внесення відповідних змін до Реєстру, однак вказані вимоги проігноровані відповідачем. Оскільки відповідач-2 ухиляється від виконання своїх обов`язків як засновника юридичної особи, діяльність відповідача-1 фактично заблокована, а це накладає адміністративну відповідальність на позивача. Отже, учасником товариства було проігноровано повідомлення позивача про проведення Загальних зборів щодо його звільнення і не розглянуто по суті заяву про звільнення протягом встановлених законодавством строків. Зважаючи на те, що подальше перебування на посаді директора породжує ряд певних юридичних наслідків, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав до суду. Враховуючи викладене, позивач просив суд припинити трудові відносини між ним та відповідачем за власним бажанням з 30 березня 2021 року з внесенням відповідних даних у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Ухвалою суду від 14 червня 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, лише зазначала щодо особливостей виконання вказаного рішення. Відповідач-1 отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками 13 липня 2021 року, однак у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву та уповноважений представник у судові засідання жодного разу не з`явився, хоча відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином. Будь-яких інших заяв чи клопотань з процесуальних питань від відповідача-1 до суду також не надходило. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача-2, та повернулися на адресу суду без вручення. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача-2 до суду не надходили. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами. Враховуючи викладене та вимоги статті 281 ЦПК України, суд провів заочний розгляд справи за правилами загального позовного провадження, у відсутності відповідачів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Судом установлено, що 12 січня 2015 року наказом № 1-К, на підставі протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «НОВАТРАСТ АГЕНСТВО» від 12 січня 2015 року, [PERSON] призначено на посаду директора ТОВ «НОВАТРАСТ АГЕНСТВО» на умовах трудового договору за сумісництвом. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» відомості про позивача, як керівника ТОВ «НОВАТРАСТ АГЕНСТВО», було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань єдиним засновником (учасником) ТОВ «НОВАТРАСТ АГЕНСТВО» є [PERSON] . Згідно зі ст.87 ЦК України юридична особа діє на підставі статуту. Припинення повноважень (звільнення) керівника (директора) ТОВ «НОВАТРАСТ АГЕНСТВО» належить до виключної компетенції загальних зборів ТОВ «НОВАТРАСТ АГЕНСТВО». Згідно письмових пояснень позивача, відповідач-2 за весь час заснування (створення) ТОВ «НОВАТРАСТ АГЕНСТВО» неналежним чином виконував свої обов`язки, загальні збори учасників/засновників відповідача-1 не проводив. 17 червня 2018 року набрав чинності ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а також були внесені зміни до ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». У звязку з внесенням змін до ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», постала необхідність у приведенні статуту у відповідність до вимог законодавства та подання визначених у вказаному законі документів державному реєстратору. 2 листопада 2020 року позивачем було ініційовано скликання загальних зборів учасників товариства та направлено учаснику товариства відповідне повідомлення про їх проведення. Однак, загальні збори ТОВ «НОВАТРАСТ АГЕНСТВО» не відбулись, у зв`язку із неприбуттям відповідач-2 до України. 18 лютого 2021 року позивачем було направлено учаснику товариства заяву про його звільнення з посади директора за власним бажанням з 30 березня 2021 року. Крім того, 9 березня 2021 року позивачем на адресу ТОВ «НОВАТРАСТ АГЕНСТВО» було направлено заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням з 30 березня 2021 року. Однак, відповідачем-2 не було вирішено питання про звільнення позивача з посади директора товариства та не було внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У зв`язку з чим 24 квітня 2021 року та 14 травня 2021 року позивачем на адресу відповідача-1 було направлено вимоги про її звільнення з посади директора та внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак, уповноважений орган ТОВ «НОВАТРАСТ АГЕНСТВО», а саме загальні збори учасників, з моменту направлення заяви про звільнення, та на дату звернення з цим позовом до суду, не вчинив будь-яких дій щодо розгляду даної заяви про звільнення, не вчинив будь-яких дій по створенню нового виконавчого органу товариства та дій щодо внесення змін до Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, щодо звільнення позивача. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною відповідача обґрунтування позову не спростовані, та будь-яких доказів безпідставності позовних вимог суду надано не було. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Вищим органом управління товариства є загальні збори його учасників, до виключної компетенції яких належить обрання та звільнення директора (керівника) товариства, а також виконавчим органом товариства є Директор. Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також особи, які не є учасниками товариства. Згідно із частиною першою статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Відповідно до статті 22 КЗпП України та статті 43 Конституції України забороняється будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладені, зміні та припинені трудового договору. Право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноваженого ним орган письмово за два тижні, передбачено статтею 38 КЗпП України. За змістом положень статті 38 КЗпП України, статей 58, 59, 60, 62 Закону України «Про господарські товариства», праву керівника товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства провести загальні збори, розглянути заяву про звільнення керівника товариства та створення нового виконавчого органу. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Ухвалюючи рішення у справах, пов`язаних із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Уповноважений на звільнення керівника орган відповідача проігнорував повідомлення позивача про звільнення і не розглянув по суті його заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладені на нього обов`язків по створенню нового виконавчого органу (призначення керівника товариства). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-49113св18) зазначено, що «встановлені у справі обставини, а саме: написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, ознайомлення із вказаною заявою усіх учасників товариства, ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, передача печатки, документів уповноваженій особі, свідчать про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади директора товариства. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими». Крім цього, невнесення відповідачем відповідних змін про звільнення позивача із посади керівника до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, свідчить про те, що відповідач не визнає припинення трудових відносин із позивачем та нехтує його правами щодо вільного обрання місця роботи. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача не спростовані, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. У порядку статті 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved