Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Прокурор звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на користь Дрогобицької міської ради 4602 грн. витрат на лікування потерпілого. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 20.01.2017 року кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 закрито у звязку з примиренням потерпілого [PERSON] з обвинуваченим. Разом з тим, встановлено, що внаслідок завданих [PERSON] в результаті неправомірних дій [PERSON] тілесних ушкоджень, остання перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Дрогобицької міської лікарні №1 з 13.12.2015 року по 08.01.2016 року і загальна сума витрат на лікування потерпілого становить 4602 грн. У добровільному порядку відповідач шкоду відшкодувати не бажає. В судовому засіданні прокурор Подолячек С.В., позов підтримала, а від представника позивача [PERSON], третьої особи [PERSON] надійшли заяви, в яких вони просять проводити розгляд справи без участі та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи по останньому відомому місцю проживання, про що свідчить поштове повідомлення. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши заочний розгляд справи. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 20.01.2017 року у кримінальному провадженні ( справа №442/4465/16-к), звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв'язку з примиренням винного з потерпілою. Кримінальне провадження\~ №12015140110002774 від 14 грудня 2015 року відносно [PERSON], за ч. 1 ст. 286\~ КК України - закрито. Цивільний позов Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину за перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні та цивільний позов [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Разом з тим, встановлено, що обвинувачений [PERSON] 13 грудня 2015 року приблизно о 21 год. на ділянці дороги Нижанковичі-Стрий біля м. Дрогобич Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння керуючи автомобілем [NUMBER], та рухаючись в напрямку м. Стрий, порушуючи вимоги ПДР не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку та на відстані 80 м по напрямку до м. Стрий від бетонної стели з написом "Дрогобич" виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який їхав в зустрічному напрямку. В результаті ДТП пасажир автомобіля "ВАЗ 2101" потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта № 759 від 24 грудня 2015 року відносяться до середнього ступеня тяжкості, як такі, що не були небезпечними для життя, а викликали тривалий, понад три тижні розлад здоровя. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З цих підстав, суд вважає доведеною вину відповідача [PERSON] у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, прямим результатом якого стало заподіяння позивачу матеріальної шкоди у розмірі 4602 грн. Як вбачається із довідки Дрогобицької міської лікарні №1 за №553 від 26.04.2016 року, [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 13.12.2015 року по 08.01.2016 року ( 26 л/днів). Вартість одного ліжко дня в травматологічному відділенні становить 177 грн., тобто 177 грн. х 26 ліжко-днів становить 4602 грн.. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат"№11 від 07.07.1995 року\~(з подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Зокрема, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно вищезазначеного Порядку, в разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення проводиться в порядку цивільного судочинства за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Згідно ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Тобто, виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров'я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статтями\~Кримінального кодексу України, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров'я. В судовому засіданні достовірно встановлено, що потерпіла [PERSON] від кримінального правопорушення перебувала на лікуванні в Дрогобицькій міській лікарні №1, внаслідок чого закладом охорони здоров'я були понесені витрати за 26 ліжко-днів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зобов'язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я, витрачені на лікування потерпілої [PERSON], яка перебувала на стаціонарному лікуванні в Дрогобицькій міській лікарні за 26 ліжко-дні. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі\~ст. 88 ЦПК України,\~ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн. як за вимогу майнового характеру. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved