Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

25 червня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «Малишко» про витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування збитків, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування завданої моральної шкоди. 21 жовтня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до Фермерського господарства «Малишко» про витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування збитків, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування завданої моральної шкоди. Ухвалою суду від 21 жовтня 2013 року позовні вимоги [PERSON] в частині вимог до Фермерського господарства «Малишко» щодо зобов'язання вчинити певні дії, а саме, привести спірну земельну ділянку у придатний до використання стан, для чого провести у 2013 році лущення стерні та зяблеву оранку були залишені без розгляду. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що на праві власності йому належить земельна ділянка загальною площею 4,050 кадастрових гектари, кадастровий номер № 1223285500:01:027:0464, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. У 2008 році Фермерське господарство «Малишко» без його згоди заволоділо його земельною ділянкою, були знищені межові знаки, відповідач тривалий час використовує його майно для своєї господарської діяльності. Його письмові звернення до відповідача щодо повернення майна та відшкодування завданих збитків буда залишена без відповіді. 21 серпня 2013 року відповідач повідомив листом, що його звернення до правоохоронних органів та до суду є безпідставними та 10 вересня 2013 року він має намір засіяти земельну ділянку озимою пшеницею. Позивач посилався на те, що дії відповідача порушують приписи ст. 386 ЦК України, ст.ст. 211,222 Земельного кодексу України. На підставі ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі в придатному для використання, за цільовим призначенням стані без відшкодування затрат понесених за час незаконного використання земельної ділянки. Крім того, відповідач повинен відшкодувати завдані ним збитки, з урахуванням доходів, які він, як власник землі міг би одержати при використанні земельної ділянки. Також, у відповідності до ст. 16 ЦК України, ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати відшкодування завданих збитків, припинення дій, які порушують його права, відшкодування моральної шкоди. Мінімальний розмір орендної плати на рік становить 2 652,54 грн. ( що складає 3% від вартості земельної ділянки, яка становить 88 418 грн.) Таким чином, за 6 років самовільного використання відповідачем належної йому земельної ділянки завдало збитків на загальну суму 15 915,24 грн. Крім того, своїми діями, відповідач завдав йому морально шкоди, оскільки незаконні дії відповідача щодо користування належним йому майном, викликають в нього душевні страждання, моральну шкоду оцінює у 10 000 грн. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві позивач [PERSON] просив суд : -визнати протиправними, такими, що суперечать вимогам ст..ст. 316, 319, 373 ЦК України, ст..ст. 78-81, 125 ЗК України дії Фермерського господарства «Малишко» по самоуправному володінні та користуванні належною йому земельною ділянкою; -зобов'язати Фермерське господарство «Малишко» повернути йому земельну ділянку площею 4,050 гектари, кадастровий номер № 1223285500:01:027:0464, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області; -стягнути з Фермерського господарства «Малишко» на його користь на відшкодування завданих збитків 15 915, 24 грн.; -стягнути з Фермерського господарства «Малишко» на його користь на відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, не заперечував того, що Фермерське господарство «Малишко» уклало договори оренди з власникам земельних часток (паїв) та з 2008 року обробляє земельні ділянки на полі № 27 на території Піщанської сільської ради. Представник відповідача не заперечував, що на зазначеному полі знаходиться земельна ділянка позивача [PERSON], з яким договір оренди не укладався, але, визначити його земельну ділянку неможливо, оскільки відсутні межові знаки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка загальною 4,050 гектари, кадастровий номер № 1223285500:01:027:0464, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 978279, який виданий 19 червня 2007 року Новомосковською районною державною адміністрацією. (а.с.6) Межі земельної ділянки відновлені 14 березня 2008 року, що підтверджується Актом відновлення меж земельної ділянки в натурі та передачі на зберігання межових знаків. (а.с.51) У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст.317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. В зв'язку з наведеним, [PERSON], як власник земельної ділянки, має право володіти, користуватися на власний розсуд У відповідності до ст.. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Так, сторони не заперечували той факт, що земельна ділянка позивача знаходиться на полі № 27 на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, зазначене поле з 2008 року обробляє Фермерське господарство «Малишко». Крім того, Піщанська сільська рада в своєму листі від 07.05.2013 року посилається на те, що фермер [PERSON] (засновник Фермерського господарство «Малишко») дав усні пояснення про те, що він обробляє земельну ділянку [PERSON] (а.с.9). Департамент агропромислового комплексу та розвитку сільських територій Дніпропетровської обласної державної адміністрації в своєму листі від 30.07.2013 року на ім'я [PERSON] посилався на те, що при виїзді на місцевість встановлено, що поле № 27, а також, земельна ділянка, яка належить [PERSON] засіяні однією сільськогосподарською культурою - рапсом. Фермер [PERSON] надав пояснення, що він обробляє зазначену земельну ділянку. (а.с.47) В зв'язку з наведеним, суд вважає доведеним той факт, що з 2008 року Фермерське господарство «Малишко» користується земельною ділянкою позивача. У відповідності до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. На підставі ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" . Судом встановлено, що Фермерське господарство «Малишко» користується земельною ділянкою позивача безпідставно, суду не надано жодного доказу наявності правових підстав, які дають право відповідачу користуватися земельною ділянкою позивача. На підставі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В той же час, ч.2 ст. 16 ЦК України, встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів. Зазначеною нормою непередбачений такий спосіб захисту прав як визнання протиправними, та такими, що суперечать законодавству України дії юридичної особи,, тому, в задоволенні вимог щодо визнання дій Фермерського господарства «Малишко» по самоуправному володінні та користуванні земельною ділянкою належить відмовити. На підставі ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В зв'язку з наведеним, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку підлягають задоволенню. На підставі ст. 152 ЗК України, 1. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. 2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, в тому числі, ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Як зазначалося вище, в вини відповідача позивач [PERSON] не мав можливості користуватися належною йому земельною ділянкою в період 2008 - 2013 роки. Згідно до п.1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) № 922002 від 02.02.2002 рок, плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв), запроваджується в розмірі не менше 3% від визначеної згідно із законодавством вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) Згідно довідки, нормативна оцінка земельної ділянки позивача становить 88 418 грн., таким чином орендна плата за 1 рік становить 2 652,54 грн. (88 418 Х 3%) В зв'язку з наведеним, розмір збитків за 6 років становить 15 915,24 грн. (2 652,54 грн. х 6) В зв'язку з наведеним, позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування завданих збитків обґрунтовані та підлягають задоволенню. Стосовно відшкодування завданої моральної шкоди, суд приходить до наступного. У відповідності до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою, яка заподіяла її. У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обстави, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Суд приходить до переконання, що діями відповідача, які полягали в незаконному володінні земельною ділянкою позивача на протязі шести років, позивачу була спричинена моральна шкода. В той же час, враховуючи обставини справи, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до переконання. що розмір моральної шкоди повинен бути визначений в розмірі 600 грн., в зв'язку з чим, вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданих квитанцій, позивач поніс судові витрати в сумі 458,80 грн., які підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial