Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просила: змінити розмір аліментів, що присуджений рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкові від 02.03.2016 року, відповідно до якого з [PERSON] стягнені аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно починаючи з 25.01.2016 року та визначити новий розмір аліментів у розмірі ј частки заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття з індексацією відповідно до закону. Стягнути з [PERSON] додаткові витрати на житину у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно та 5000,00 грн. щомісячно на літній відпочинок, починаючи з моменту подання позовної заяви до суду. Стягнути з [PERSON] 1650,00 грн. судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстровану шлюбі, від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] [INFO] . Донька проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні. У зв`язку з тим, що відповідач нерегулярно надавав матеріальну допомогу вона зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. На даний час відповідач офіційно працевлаштований. Вона виховує доньку одна, не має сторонньої допомоги. На теперішній час донька є школяркою, для нормального фізичного та духового розвитку дитини необхідні значні кошти. Донька постійно відвідує басейн, займається вивченням англійської мови з вихователем особисто. Вартість таких занять становить більше 1000,00 грн. Донька перебуває під наглядом лікарів: офтальмолога, кардіолога, стоматолога, хірурга, з приводу: міопічний асигматизм обох очей, диспластична кардіопатія, сколіотичне порушення постави. Для її нормального розвитку та подальшого життя їй рекомендовано: підбір окулярів, обстеження у кардіологічному центрі, терапевтичного лікування зубів, лікувальна фізкультура, масаж, плавання. Зараз відповідач проходить військову службу у Східному територіальному управлінні Національної гвардії України, має стабільний дохід, розмір якого складає 16888,00 грн. Виходячи з його рівню життя у теперішній час, вважає, що відповідач може сплачувати аліменти донці у розмірі ј частини свого заробітку. Крім того вона понесла витрати на послуги адвоката у розмірі 1500,00 грн. витрати на проїзд у розмірі 100,00 грн., витрати на підготування позову (роздруківка позовної заяви, копій документів) - 50 грн. Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково. Вважає можливим змінити розмір аліментів та визначити розмір аліментів у розмірі 1/7 частки його заробітку щомісячно. В іншій частині позовні вимоги про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно та 5000,00 грн. щорічно він не визнає та просить у їх задоволені відмовити, оскільки ці вимоги не обґрунтовані. Він є військовослужбовцем та проходить службу за контрактом у Східному територіальному управлінні Національної гвардії України. Його служба пов`язана з захистом інтересів України в місцях проведення бойових дій на сході України в зоні АТО, Його командировки тривають шість місяців, він безпосередньо приймає участь у бойових діях. Для належного виконання своїх обов`язків з метою збереження життя та здоров`я, він змушений купувати дороге коштовне військове обладнання та одяг, на яке витрачає більшу частину свого заробітку. Крім того він вимушений винаймати житло та на це витрачає 4300,00 грн. щомісячно. Отже сплачувати аліменти на дитину в розмірі, який просить позивач він не змозі. Позивачкою не надано розрахунок та докази можливих додаткових витрат на дитину, отже її вимоги ґрунтуються на припущеннях. В цій частині просив в задоволенні позову відмовити. Позивачка надала відповідь на відзив зазначила, що відповідачем жодним чином не підтверджено кому купувався одягу та обладнання, відповідачем не було надано жодного доказу у підтвердження його командировок до зони АТО та необхідності купівлі військового обладнання. Надані фотографії не надають судові та іншим учасникам справи встановити місце здійснення цих фотографій та час проведення фотозйомки. Наданий договір про оренду житла вона вважає фіктивним. Стан здоров`я дитини підтверджується медичними довідками. Позивачка та її представник подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відповідь на відзив, про день та час розгляду повідомлений належним чином. Суд дослідивши матеріали справи прийшов до наступного. [PERSON] народилась [INFO] , батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.03.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] [INFO] стягнені аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 25.01.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.02.2106 року шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 01.03.2016 року. Згідно витягу з історії розвитку дитини виданого КНП «Міська дитяча поліклініка № 1» зазначено, що [PERSON] 07.12.2010 року перебуває під наглядом нахівців КНЗ «Міська дитяча поліклініка № 1», дівчинка народилась від 2 вагітності на фоні бактеріурії, міопії, дифузного зобу. Пологи у термін вагітності 4 1тиждень. Вага при народження 3300 г, оцінка за шкалою Апгар 8-9 б. З пологового будинку дитина виписана в задовільному стані. До року спостерігалась з приводу дисплазії кульшових суглобів, гіпоскично-ішемічного ураження центральної нервової системи. 21.02.21011 р. хімічний опік стравоходу. 1.06.2011 р. - забій мяких тканин лобної області, 26.01.2015 р. - лікарем-неврологом дитячим діагностовано логоневроз, синдром гіперзбудливості, 7.03.2015 р. - консультована лікарем-логопедом, діагноз: заїкання, дислазія. 02.02.2017 р. - лікарем-офтальмологом у дитини виявлено чужородне тіло рогівки правого ока, видалення кого проводилось в Харківській міській клінічній лікарні № 14 проф. Л.Л. Гіршмана. Перенесені захворювання: часті респіраторні захворювання, вітряна віспа. Огляд отоларинголога (1.07.2019 р.): гіпертрофія мигдаликів, огляд офтальмолога (1.07.2019 р.): міопічний астигматизм обох очей. Рекомендовано: підбір окулярів. Огляд кардіолога (1.07.2019 р.): диспластична кардіопатія. Дано направлення на обстеження в кардіологічний центр. Огляд невролога (04.07.2019 р.): в 2017 р. лікувалась з приводу порушення поведінки. В теперішній час - без патології. Огляд стоматолога (16.07.2019 р.): потребує терапевтичного лікування. Огляд хірурга (05.07.2019 р.): сколіотичне порушення постави. Плоскостопість? Дано направлення на рентгенографію стоп. Рекомендовано: лікувальна фізкультура, масаж, плавання. Згідно довідки Старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ*янському та Слобідському районах м. Харків № 35201 від 08.09.2019 р. зазначено, що у виконавчій служб перебуває виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] Станом на теперішній час заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Згідно відповіді Т.в.о. начальника Східного територіального управління Національної гвардії України зазначено, що [PERSON] проходить службу у Східному територіальному управлінні Національної гвардії України на посадах військовослужбовців за контрактом рядового, сержантського і старшинського складу, грошове забезпечення станом на 01.07.2019 складає 16888,00 грн. [PERSON] здійснює відрахування на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] згідно постанови ВП № 51755052. Згідно договору оренди житлового приміщення від 26.03.2019 р. [PERSON] орендує у [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , орендна плата становить 4300,00 грн. у місяць. Відповідачем надані квитанції про купівлю військового одягу та обладнання, а також надані фотографії на яких зображений відповідач у військовій формі. На підтвердження додаткових витрат на дитиною позивачкою надано чек про купівлю стола «Юніор» вартістю 1770 грн., квитанцію від 17.08.2019 року на суму 772,77 грн. про купівлю канцелярських товарів. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме до 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. З огляду на вищенаведене, суд вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню, заперечення відповідача та надані ним докази не дають підстав для відмови в задоволенні позову. Щодо позовної вимоги про стягнення фактично понесених додаткових витрат на дочку, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. На підтвердження додаткових витрат на дитину позивачка надала квитанцію про купівлю канцелярських товарів на суму 772,77 грн. та квитанцію про купівлю столу для дитини вартістю 1770,00 грн. На підтвердження стану здоров`я дитини позивачкою надано витягу з історії хвороби, де є рекомендація лікаря офтальмолога щодо підбору та придбання окулярів, одна позивачкою не надано суду доказів, що дитині підібрані окуляри та не зазначено їх вартість. Крім того витяг містить рекомендації лікарів щодо додаткових обстежень, однак відомості чи були зроблені зазначені обстеження матеріали справи не містять. Позивачкою не надано підтверджень, що дитина відвідує басейн та займається англійською мовою індивідуально. Таким чином суд частково задовольняє позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на суму 1271,38 грн. Суд роз`яснює, що позивачка не позбавлена права надалі звертатись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, коли такі витрати нею будуть понесені. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. При цьому, за визначенням п. 6 ст. 1 Закону № 5076 інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ст. 1 Закону № 5076). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн., позивачем надано до суду: копію договору про надання правової допомоги від 23.08.2019 року та додаткову угоди до нього відповідно до якої розмір гонорару становить: за підготування заяви про зіну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат та унтримання дитини 1000,00 грн, приймати участь у судових засіданнях по справі - 2000,00 грн. Аналізуючи надані докази суд вважає, що витрати за правничу допомогу підлягають частковому задоволенню на суму 1000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи представник позивача участі у судових засіданнях не приймав. Не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення витрат на підготування позову та роздруківка позовної заяви та копій документів у розмірі 150,00 грн., оскільки документально не підтверджені. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності зі ст. 141 ЦПК України. Так, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial