Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

19 листопада 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім медицини» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання медичних послуг №234943 у розмірі 947 042, 92 грн.. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дім медицини» та [PERSON] був укладений договір №234943 про надання медичних послуг на користь пацієнта [PERSON] [INFO] , загальна вартість яких склала 1 239 512,20 грн. Вказані медичні послуги надавалися з 11.07.2019 року по 24.07.2019 року. Відповідач їх частково сплатив у сумі 594 299,67 гривень проте станом на дату подання позовної заяви Відповідач не сплатив залишок суми, а саме 645 212 грн. 53 коп. Зазначають, що відповідно до пункту 10 Договору, Відповідач зобов`язаний підписати акт у день завершення надання послуг Позивачем або протягом 3-х днів після його надання. Якщо Відповідач на надав мотивованої відмови відносно підписання акту, такий акт вважається підписаним з боку Відповідача, а послуги такими, що надані в повному обсязі і належної якості, та підлягають оплаті. У вказані строки заборгованість Відповідачем не погашена. Отже Позивач вважає, що Відповідач відповідно до п.17 Договору повинен сплатити пеню за період з 25 липня 2019 року по 01 листопада 2019 року у розмірі 58 772,40 гривень; штраф у відповідності до пункту 18 Договору - у розмірі 193 563,75 гривень (30% від суми боргу); відповідно до п.19 Договору проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 25% річних за період з 25.07.2019 року по 01.11.2019 року, - що складає 44 190,60 грн. та 3 проценти річних від суми заборгованості за період з 25.07.2019 року по 01.11.2019 року у розмірі 5 303,64 грн. Зазначають, що позивачем було у повному обсязі надано медичні послуги, однак відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав та грошові кошти у встановлений термін не сплатив. За таких обставин позивач з метою захисту своїх прав звернувся до суду із позовом про відшкодування заборгованості за договором про надання медичних послуг та штрафних санкцій. Ухвалою суду від 02 грудня 2019 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. 17 серпня 2020 року від відповідача до суду надійшли пояснення по справі. Зазначено, що з позовними вимогами відповідач категорично не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Звертають увагу суду, що жодних доказів щодо реальних витрат позивача на лікування чоловіка [PERSON] суду не надано, а те, що додано до позову не обґрунтовано та не доведено. Ухвалою суду від 29 січня 2021 року клопотання представника [PERSON] адвоката Канікаєва Ю.О. про витребування доказів задоволено. 09 березня 2021 року до суду надійшли частина витребуваних документів та зазначено представником позивача підстави, які унеможливлюють надати інші витребувані докази. Також, протокольною ухвалою суду від 29 січня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 09 березня 2021 року від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення щодо ухвали суду від 29 січня 2021 року. 15 листопада 2021 року від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення по справі. Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника [PERSON] про залишення позову без розгляду. В судовому засідання 15 листопада 2021 року представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача заперечувала, зазначила, що позовні вимоги не обґрунтовані та не доведені. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 11.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дім медицини» та [PERSON] був укладений договір за №234943 про надання медичних послуг на користь пацієнта [PERSON] . За умовами укладеного Договору, Позивач має надати медичні послуги [PERSON] , а Відповідач має їх оплатити. Згідно пункту 1 Договору Позивач взяв на себе зобов`язання здійснювати постачання послуг з охорони здоров`я (надалі за текстом - Послуги), зокрема надавати кваліфіковане обстеження та/або лікування і медичний супровід пацієнту [PERSON] [INFO] . Згідно пункту 3 Договору вартість Послуг визначається у виставлених Виконавцем Заказах на Послуги (рахунках) або в Актах виконаних робіт (поставлених послуг) (надалі за текстом також - Акти) до Договору. Відповідно до пункту 10 Договору, Відповідач зобов`язаний підписати акт у день завершення надання послуг Позивачем або протягом 3-х днів після його надання. Якщо Відповідач на надав мотивованої відмови відносно підписання акту, такий акт вважається підписаним з боку Відповідача, а послуги такими, що надані в повному обсязі і належної якості, та підлягають оплаті. Згідно пункту 4 Договору Відповідач гарантує повну та своєчасну оплату Послуг відповідно до умов Договору. Відповідно до пункту 8 Договору, остаточна оплата має здійснюватися у день виставлення Відповідача заказу на надання медичних послуг (рахунку) або підписання акту, якщо інший термін не вказаний у заказі (рахунку) або акті. Також, з матеріалів справи вбачається, що 11.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дім медицини» та [PERSON] був укладений ідентичний договір за ідентичним №234943 про надання медичних послуг. Так, в судовому засіданні судом з`ясовано, що спочатку було укладено Договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дім медицини» та [PERSON] на користь пацієнта [PERSON] та згодом, в той же день, був укладений ідентичний договір тільки вже з самим пацієнтом [PERSON] . Як вбачається з Довідки від 20.10.2020 року за Вих. № 905 виданої ТОВ «Дім Медицини» за договором № 234943 від 11.07.2019 року, який був підписаний [PERSON] , сума наданих медичних послуг становить 282 150, 00 гривень. Дана сума сплачена в повному обсязі. За Договором № 234943 від 11.07.2019 року, який був підписаний [PERSON] в інтересах [PERSON] , сума наданих медичних послуг становить 1 239 512, 53 гривень. Сплачено 594 300 гривень. Заборгованість становить 645 212, 53 гривень без врахування штрафних санкцій. Загальна сума наданих медичних послуг за договорами № 234943 від 11.07.2019 року з [PERSON] та № 234943 від 11.07.2019 року з [PERSON] становить 1 521 662, 53 гривень. Сплачено всього 876 450, 00 гривень. Заборгованість становить 645 212, 53 гривень. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що договір № 234943 від 11.07.2019 року, який був підписаний [PERSON] був виконаний в повному обсязі та не є предметом розгляду даної справи. Щодо Договору № 234943 від 11.07.2019 року, який був підписаний [PERSON] в інтересах [PERSON] та позивач зазначає, що існує заборгованість в сумі 645 212, 53 гривень, на підтвердження було надано зокрема довідку від 20.10.2020 року за Вих. № 905 виданої ТОВ «Дім Медицини». З матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2019 року Позивачем складений АКТ виконаних робіт (поставлених послуг) до Договору про надання медичних послуг № 234943 від 11.07.2019 року. Як вбачається з зазначеного акту виконавцем (ТОВ «Дім Медицини») були у повному об`ємі та якісно надані медичні послуги за Договором про надання медичних послуг № 234943 від 11.07.2019 року, загальна вартість медичних послуг, що були надані з боку Виконавця (ТОВ «Дім медицини»), склала 1 239 512,20 гривень. Також зазначено, що у Замовника відсутні будь-які претензії щодо повноти, вартості та якості наданих медичних послуг з боку Виконавця. Станом на 24.07.2019 року загальна сума боргу Замовника ( [PERSON] ) за несплачені медичні послуги, що були надані Виконавцем, складає 645 212, 53 грн. Акт підписаний від Виконавця (ТОВ «Дім Медицини») представником відповідно до довіреності та не підписаний [PERSON] . Також, в Акті є примітка, що Замовник відмовився від підписання Акту, вмотивованої відмови не надав. Згідно до п. 10 Договору Акт вважається підписаним з боку Замовника, а послуги такими, що надані Виконавцем в повному обсязі і належної якості та підлягають оплаті. Згодом, 24 липня 2019 року був складений Акт про відсутність сплати боргу та не підписання Акту виконаних робіт (поставлених послуг) до Договору про надання медичних послуг № 234943 від 11.07.2019 року. З даного Акту вбачається, що між ТОВ «Дім медицини» (Виконавець за Договором) та [PERSON] (Замовник за Договором) 11.07.2019 року було укладено договір № 234943 про надання медичних послуг на користь [PERSON] (Пацієнт за Договором). Загальна вартість медичних послуг, що були надані з боку Виконавця, склала 1 239 512, 20 гривень. Станом на 24.07.2019 року загальна сума боргу Замовника за несплачені медичні послуги, що були надані Виконавцем, складає 645 212, 53 гривень. Замовнику надавались Акт виконаних робіт (поставлених послуг) та відповідний рахунок на оплату. У порушення п. 8, 10 Договору, Замовник відмовився від отримання Акту виконаних робіт (поставлених послуг) та рахунку на оплату, не зважаючи на численні прохання персоналу ТОВ «Дім Медицини», не оплатив існуючу заборгованість та не підписав Акт виконаних робіт (Поставлених послуг). Будь-якої мотивованої відмови відносно підписання Акту виконаних робіт (Поставлених послуг) Замовником до ТОВ «Дім Медицини» також надано не було. Даний Акт підписаний працівниками ТОВ «Дім Медицини». З матеріалів справи вбачається, що 04 жовтня 2019 року за вих. № 787 від 02.10.2019 року за підписом Начальника розрахунково-економічного відділу ТОВ «Дім Медицини» Стабецької Т.В. було направлено на адресу [PERSON] вимогу щодо сплати заборгованості за Договором (без врахування будь-якої неустойки) у сумі 645 212, 53 гривень. Проте, порушуючи умови Договору, Відповідач не виконав взяті на себе грошові зобов`язання перед Позивачем у повному обсязі, сплативши лише частину згаданої основної суми боргу. Відповідач заперечуючи проти позовних вимог ТОВ «Дім Медицини» зазначав, що Позивачем не додано жодних доказів щодо реальних витрат ТОВ «Дім Медицини» на лікування чоловіка відповідача [PERSON] , а те, що додано до позову не обґрунтовано та не доведено. Слід зазначити, що Позивач разом з позовом, в якості доказів заборгованості та надання медичних послуг, надав до суду копії Договори про надання медичних послуг № 234943 від 11 липня 2019 року укладені з [PERSON] та [PERSON] , копію Акту виконаних робіт (поставлених послуг) від 24.07.2019 року на виконання вимог п. 3 Договору про надання медичних послуг № 234943 від 11 липня 2019 року, копію Акт про відсутність сплати боргу та не підписання Акту виконаних робіт (поставлених послуг) до Договору про надання медичних послуг № 234943 від 11.07.2019 року, копію Медичної картки стаціонарного хворого № 2595.2019 відносно [PERSON] та інші документи щодо лікування [PERSON] . В обґрунтування заперечень відповідач та його представники зазначали, що їм не зрозуміло з чого складались послуги які надав ТОВ «Дім Медицини» - Гук Є.Л., а відтак на думку відповідача позовні вимоги є необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представників з огляду на наступне. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так, частиною 6,7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що твердження сторони відповідача, що позовні вимоги є необґрунтованим не підлягають уваги суду, оскільки в матеріалах справи відсутні письмові, речові, електронні докази, висновки експертів чи показаннями свідків, які б спростували твердження позивача, що ТОВ «Дім Медицини» у повному об`ємі та якісно надані медичні послуги за Договором про надання медичних послуг № 234943 від 11.07.2019 року. З огляду на вищевикладене, суд погоджується з твердженнями позивача, що Відповідачем не сплачена сума основної заборгованості, яка складає 645 212, 53 гривень. Відповідно до пункту 16 Договору № 234943 від 11.07.2019 року сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов Договору згідно діючого законодавства України та з урахуванням умов Договору. Відповідно до пункту 17 Договору № 234943 від 11.07.2019 року за невнесення платежів щодо оплати послуг чи внесення їх не в повному обсязі або з порушенням строків Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний календарний день прострочення. Згідно розрахунку представника Позивача пеня за вказаний період з 25.07.2019 року по 01.11.2019 року становить 58 772,40 грн. Розрахунок суми пені здійснюється за формулою: Пеня = С x 2УСД x Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення. Період 1(25/07/2019 - 01/11/2019) Період розрахунку/ Кількість днів у періоді /Сума з 25.07.2019 по 05.09.2019: 15,5(облікова ставка НБУ) 645 212, 53(сума боргу) х (2х 15,5:365)х8(днів прострочення): 4 380,99грн з 06.09.2019 по 24.07.2019: 16,5(облікова ставка НБУ) 645 212, 53(сума боргу) х (2х16,5:365) х49(днів прострочення): 28 582, 91 грн. з 25.07.2019 по 01.11.2019: 17,0(облікова ставка НБУ) 645 212, 53(сума боргу) х (2 х 17,0:365)х43(днів прострочення): 25 808,50 грн. Всього за період 58 772,40 грн. Згідно розрахунку пеня за період із 25.07.2019 по 01.11.2019 року становить 58 772,40 грн. та підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до пункту 18 Договору відповідач за прострочення оплати за надані послуги більше, ніж на 30 (тридцять) календарних днів сплачує позивачу штраф у розмірі 30% від суми заборгованості. Так, розмір штрафу, що підлягає стягненню з відповідача, відповідно до умов Договору становить 193 563,75 грн. (645 212, 53 * 30/100). Між тим, слід звернути увагу, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача процентів за користування чужими коштами у відповідності до статті 536 ЦПК України, не підлягає задоволенню, так як стаття 536 ЦК України охоплює сплату процентів як за правомірне, так і за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Порядок нарахування процентів як винагороди за правомірне користування детально визначено залежно від виду правовідносин нормами ЦК України (ст. 1048 позика, ст. 1054 кредит, ч. 5 ст. 694 товарний кредит). Після закінчення строку повернення коштів плата за користування ними трансформується у своєрідну компенсацію, гарантію належного виконання зобов`язання та охоплюється ст. 625 ЦК України. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на те, що Позивачем заявлено вимогу про стягнення 3 % річних від суми заборгованості у період з 25.07.2019 року по 01.11.2019 року становить 5 303, 64 гривень, вимога підлягає стягненню з Відповідача. Тобто, проценти за правомірне користування чужими коштами (ст. 536 ЦК України) не сплачуються у випадку сплати процентів за неправомірне користування (ст 625 ЦК України), на думку суду ця позиція убезпечує від подвійного стягнення та намагання кредиторів заробити на недобросовісних боржниках. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 05.03.2019 р. у справі №5017/1987/2012. Відповідно до частини 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. У справі Європейський суд з прав людини "Белеш та інші проти Чеської Республіки" вказав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім медицини» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання медичних послуг підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, суд задовольняє стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам (95,3 %) у сумі 13 537,98 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial