Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

20 лютого 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони мають дитину [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, дитина проживає разом з нею та відповідач не надає кошти на утримання дитини. Тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив суд справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO] вбачається та сторонами не оскаржується, що її батьком є [PERSON] Відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК . Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Таким чином, у зв'язку з тим, що дитина мешкає разом із матір'ю та знаходяться на її утриманні, відповідач визнає вимоги позивача, та не заперечує, щоб з нього на користь позивачки стягували аліменти на утримання дитини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, та з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача, однак не у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, при цьому суд враховує те, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON], у розмірі ? частки усіх видів його доходів, та розмір аліментів, що стягується не може перевищувати 50% заробітної плати, а частки 1/3 та ? складають 58%, що є більшим ніж 50 %. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: partial