Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

у червні 2020 року позивач[PERSON] через адвоката Іщенко Г.М. звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив:визнати зобов?язання щодо сплати грошових коштів [PERSON] за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 03.01.2019 року, реєстровий номер 1, та договором про забезпечення виконання зобов?язань від 03.01.2019 року № ОМ/4С-К1901, виконаним у повному обсязі; визнати за [PERSON] право власності на майнові права на квартиру будівельний номер [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 03.01.2019 року між сторонами у справі укладено попередній договір купівлі-продажу, а також договір про забезпечення виконання зобов?язань № ОМ/4С-К1901. Зазначені договори укладені з метою закріплення за позивачем права отримати в майбутньому після введення об?єкту в експлуатацію об?єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] . Вартість квартири за договорами становить 587 857 грн. Відповідно до п. 4.2.1 попереднього договору, відповідач зобов?язується належним чином виконувати свої зобов?язання щодо: дотримання планового строку введення будинку в експлуатацію - IІІ квартал 2019 року; дотримання строку укладення основного договору - протягом І кварталу 2020 року. В свою чергу позивач взяв на себе зобов?язання у визначені договором строки та розмірі сплатити вартість квартири. Позивач зазначає, що у червні 2019 року представники відповідача перестали відповідати на дзвінки та виходити на зв?язок, а будівництво будинку припинилось. Станом на день звернення до суду з позовом, позивачем виконано обов?язок по оплаті вартості квартири у повному обсязі у розмірі 587 857 грн., що стверджується копіями квитанцій та актом звірки взаєморозрахунків, підписаним сторонами у справі. Станом на час звернення до суду з позовом, позивач вказує, що відповідач свої зобов?язання за договором не виконав, житловий будинок в експлуатацію не введено, будівництво об?єкта не здійснюється, об?єкт нерухомого майна позивачу не передано. За вказаних обставин позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 9червня 2020 року відкрито провадження у справі. Відповідач не скористався правом, передбаченим ст.ст. 174, 178 ЦПК України, та не подав до суду відзив на позов. Від представника третьої особи до суду надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог, в яких також представник третьої особи просила розглянути справу у її відсутність. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідачау судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 3 січня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» укладено попередній договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О., за реєстровим номером 1, згідно змісту п. 1 якого, сторони зобов?язуються у строки, встановлені в п. 1.4 розділу 1 попереднього договору, укласти договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» зобов?язується передати у власність окрему квартиру, характеристики якої вказано у п.п. 1.4.1 п. 1.4 розділу 1 попереднього договору, яка знаходиться у житловому будинку [ADDRESS] , а [PERSON] зобов?язується прийняти у власність об?єкт та належним чином сплатити його вартість. Відповідно до п.п. 1.3 попереднього договору, плановий строк введення будинку в експлуатацію ІІІквартал 2019 року. Згідно п.п 1.4 попереднього договору, сторони зобов?язуються укласти договір купівлі-продажу протягом І кварталу 2020 року, але у будь-якому разі не раніше отримання ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» правовстановлюючих документів на об?єкт. П.п. 1.4.1 містить характеристики об?єкта, згідно яких: будівельний номер квартири 1901 , кількість кімнат - 1, орієнтована загальна площа - 46,05 кв.м., поверх - 19, секція - 4. Крім того, 3 січня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» укладено договір про забезпечення виконання зобов?язань № ОМ/4С-К1901, згідно п. 1 якого, для підтвердження зобов?язань, що виникли у сторін згідно з попереднім договором, укладеним 03.01.2019 року, щодо укладення та посвідчення основного договору - договору купівлі-продажу квартири, та забезпечення виконання таких зобов?язань, [PERSON] сплачує на користь ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 договору. Вказана сума грошових коштів, після її належної сплати [PERSON] , зараховується ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» до платежів за основним договором. Відповідно до розділу 2 зазначеного договору, розрахунки по договору здійснюються шляхом перерахування [PERSON] грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Укрміськбуд Холдинг». Загальний розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов договору, як забезпечення виконання зобов?язань згідно розділу 1 договору, становить 587 857 грн. Платежі здійснюються наступним чином: 587 857 грн. [PERSON] зобов?язаний сплатити до 03.01.2019 року включно. 3 січня 2019 року між сторонами у справі укладено додаткову угоду № 1 до договору про забезпечення виконання зобов?язань № ОМ/4С-К1901 від 03.01.2019 року, згідно умов якого внесено зміни до п.п. 2.3 п. 2 договору, згідно яких платежі за договором здійснюються наступним чином: 153 230 грн. - [PERSON] зобов?язаний сплатити до 03.01.2019 року включно; 434 627,20 грн. - до 15.01.2019 року включно. Наявними в матеріалах цивільної справи копіями квитанцій стверджується факт оплати [PERSON] повної вартості квартири у розмірі 587 857 грн. Судом встановлено, що станом начервень 2020 року будинок [ADDRESS] не введено в експлуатацію. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що ним повністю сплачено вартість квартири до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації, відтак йому належать майнові права на квартиру. Частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до правил ст. ст. 177, 190 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага; майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року№18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. У вказаній нормі зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україна», а саме ст. 3 визначено поняття «майнових прав» як будь-яких прав, пов`язаних з майном, відмінних від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Судом встановлено, що позивачем виконано у повному обсязі свої зобов`язання щодо оплативартості квартири [ADDRESS] , та знаходиться в межах об`єкту новоствореного нерухомого майна, а саме житлового будинку, який на теперішній час не прийнятий до експлуатації, відповідно останній має майнові права на вказаний об?єкт. З огляду на викладене вище, суд надходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved