Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах [PERSON] до обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Успіх -2» (далі ОСББ «Успіх -2»). Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0801 га, розташованої по вул. Цокуренка, 1 в м. Очакові Миколаївської області, яка має транспортний підїзд лише через суміжну прибудинкову територію ОСББ «Успіх-2», що розташована за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Приморський узвіз 1-Г, однак мешканці ОСББ «Успіх-2» перешкоджають [PERSON] у користуванні проїздом через їх земельну ділянку, встановили бетонні блоки та розмістили сміттєвий майданчик, що загороджують підїзд до воріт позивача. Внаслідок вказаних дій порушуються санітарні, протипожежні норми, створюються перешкоди в доступі транспортних засобів для медичного, пожежного, комунального обслуговування та підвезення до земельної ділянки будматеріалів, техніки, обладнання для реконструкції житлового будинку, що унеможливлює використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить встановити постійний безоплатний земельний сервітут площею 63,11 кв. метрів, згідно додатку №2 до висновку судової будівельно-земельно-технічної експертизи № 115-003 від 16 червня 2016 року, шляхом надання [PERSON] права проходу та підїзду транспортними засобами категорії М1, N1, N2, О1, О2 до земельної ділянки, яка знаходиться в м. Очаків, вул. Цокуренка, 1, що належить йому на праві власності, через частину земельної ділянки, що знаходиться в м. Очаків, вул. Приморський узвіз 1-Г та належить на праві приватної власності ОСББ «Успіх-2»; зобовязати відповідача знести самовільно встановлені бетонні блоки, які перешкоджають [PERSON] користуватися підїздом до власної земельної ділянки та перенести сміттєвий майданчик. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про їх задоволення. Представник відповідача ОСББ «Успіх-2» - [PERSON] в судовому зсіданні позов не визнав, зазначивши, що позивачем не надано доказів щодо неможливості використання його земельної ділянки без встановлення земельного сервітуту, не визначено порядок та юридичні підстави для встановлення земельного сервітуту. Мешканці будинку, розташованого по вул. Приморський узвіз, 1-Г в м. Очкові, що є членами ОСББ «Успіх-2», є переважно людьми похилого віку та не згодні на перенесення контейнерного сміттєвого майданчика в інше віддалене місце, що створить для них додаткові перешкоди. Представник відповідача [PERSON], яка є головою ОСББ «Успіх-2» та приймала участь в судових засіданнях, що відбулися раніше, не заперечувала, що мешканцями ОСББ «Успіх-2» встановлено бетонні блоки на підїзді до воріт позивача, оскільки він використовуючи цю територію для підїзду автомобілів, пошкодив вигрібну яму, яка знаходиться на цьому шляху. Також зазначала, що мешканці будинку не згодні на укладення з [PERSON] угоди про встановлення земельного сервітуту та що він має можливість проходу та проїзду до своєї земельної ділянки в іншому місці з боку вул. Цокуренка. Представник третьої особи - комунального підприємство «Очаківський комбінат комунальних послуг» (далі КП «Очаківський ККП») [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що перенесення сміттєвого майданчика, розташованого на земельній ділянці, яка належить ОСББ «Успіх-2» за адресою: м. Очаків, вул. Приморський узвіз, №1-Г, на нормативну відстань є неможливим у звязку зі щільністю забудови та пропозицій щодо такого перенесення від ОСББ «Успіх-2» не надходило. Представники третіх осіб - Очаківської міської ради Миколаївської області та Управління Держгеокадастру в Очаківському районі Миколаївської області в судове засідання не зявилися, не повідомивши про причини неявки, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 січня 2014 року, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0801 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по вул. Слобідська 1 (колишня вул. Цокуренка) в м. Очакові Миколаївської області. На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок, належний [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28 липня 2010 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, копією технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку (т. 1, а.с. 7-10, 29-30, 155-165). Земельна ділянка позивача межує з земельною ділянкою площею 0,2399 га, розташованою за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Приморський узвіз 1-Г, яка належить на праві власності ОСББ «Успіх-2» з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоповерхового житлового будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 10 листопада 2013 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією проекту землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку (т.1 а.с. 63-97). Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Частиною 1 ст. 402 ЦК України встановлено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Частина 1 ст. 404 ЦК України встановлює способи встановлення, в тому числі, можливостей земельного сервітуту, серед яких: право проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Відповідно до ст. 98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Згідно ч. 4 цієї ж статті Земельного Кодексу України, земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Статтею 99 Земельного Кодексу України визначено наступні види земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Згідно ч. 1 ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Відповідно до ч. 2 ст. 100 ЗК України земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Частинами 3, 4 ст. 101 ЗК України вставлено, що власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом. Власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту. Згідно з ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Пунктом 22-2 Постанови Пленуму Верховного України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 року №7 види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Отже, потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом, крім встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 2, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, саме позивач має довести, що повноцінне використання його земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки; що задоволення потреб позивача неможливо здійснити в іншій спосіб; та що відповідно до ч. 3 ст. 402 ЦК України\~він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підтвердження позовних вимог представник позивача посилається на висновок призначеної у справі судової будівельно-земельно-технічної експертизи № 115-003 від 16 червня 2016 року. Так, відповідно до висновку вказаної експертизи, земельна ділянка №1 по вул. Цокуренка, що належить [PERSON] з житловим будинком та господарськими спорудами має природний схил рельєфу місцевості з дворової території до вулиці Цокуренка. Вхід на земельну ділянку з вул. Цокуренка здійснюється через ворота шириною 3 метри. До цих воріт проходить пішохідна дорога довжиною 25 метрів, ширина якої коливається від 2 до 3 метрів. Також є вхід на територію земельної ділянки [PERSON] через хвіртку, з території земельної ділянки по вул. Приморський узвіз 1-Г, що знаходиться у власності ОСББ «Успіх-2». З вул. Приморський узвіз до земельної ділянки позивача є можливість транспортного підїзду через прибудинкову територію ОСББ «Успіх-2», по існуючому сервітутному проїзду, площею 319,0 кв.м. Майданчик для паркування автомобіля на земельній ділянці позивача через ворота, розташовані з боку вул. Приморський узвіз 1-Г, відсутній. Існуючі підїзди до будинку позивача не відповідають основним вимогам протипожежних та будівельних норм та перешкоджають підїзду пожежного автомобіля. Виділити земельну ділянку під сервітут на земельній ділянці вул. Приморський узвіз 1-Г в м. Очакові технічно може бути можливим лише за умови: перенесення сміттєвого майданчика при узгодженні з відповідними органами влади згідно вимог чинного законодавства України щодо встановлення сміттєвого майданчика в іншому місці; прибирання перешкод на підступах до земельної ділянки [PERSON], перенесення інвентарних самовільно встановлених споруд (гаражів) або їх знесення, дотримання всіх Державних будівельних норм України щодо влаштування проходу та проїзду автотранспортними засобами для медичного, пожежного, комунального та іншого обслуговування з належними для цих цілей автотранспортом (з шириною проїзду не менше 3,5 метрів). Експертом розроблено один графічний варіант щодо встановлення меж земельного сервітуту на земельній ділянці вул. Приморський узвіз 1-Г, що належить ОСББ «Успіх-2», через територію зони дії земельного сервітуту площею 319,0 кв. метрів, для надання власнику земельної ділянки по вул. Цокуренка, 1 [PERSON] прав вільного і безперешкодного проходу та проїзду автотранспортними засобами загальною площею 63,11 кв.м., що є можливим лише за умови перенесення сміттєвого майданчика та самовільно встановлених споруд (гаражів) і прибирання перешкод до земельної ділянки по вул. Цокуренка, 1 (додаток №2) При цьому, експерт дійшла висновку, що приймаючи до уваги місце розташування меж земельної ділянки, що належить [PERSON], та меж земельної ділянки, що належить ОСББ «Успіх-2», щільність забудови суміжних земельних ділянок, їх конфігурацію та розміри, враховуючи порядок користування земельними ділянками, виділити земельну ділянку під сервітут по земельній ділянці вул. Приморський узвіз 1-Г в м. Очакові, технічно не є можливим, оскільки немає можливості розробити варіант перенесення сміттєвого майданчика відповідно до «Санітарних правил утримання територій населених пунктів». На питання суду про те, чи є технічна можливість влаштувати самостійний вхід та заїзд на територію земельної ділянки позивача з будь-якої із сторін, без встановлення земельного сервітуту, експерт відповідь не надала, зазначивши, що це питання є правовим та знаходиться за межами спеціальних знань експерта (т.1, а.с. 210-245). Вищезазначені висновки експертизи експерт [PERSON] підтвердила в судовому засіданні. Представником позивача не надано суду доказів щодо наявності можливості перенесення сміттєвого контейнерного майданчика в інше місце з дотриманням санітарних норм, що є однією з умов для встановлення земельного сервітуту за варіантом, визначеним висновком експертизи, а тому вказаний варіант не може бути прийнятий судом для встановлення сервітуту. Також встановлено, що до земельної ділянки позивача є інший вхід з боку вул. Цокуренка за окремою пішохідною дорогою довжиною 25 метрів, шириною від 2 до 3 метрів, тому підстави для встановлення земельного сервітуту для забезпечення проходу позивача через земельну ділянку відповідача відсутні. Вказана пішохідна дорога межує однією стороною майже по всій довжині з земельною ділянкою позивача (городом), є землею державної власності, що вбачається з плану цієї земельної ділянки (т. 1, а.с. 161), та представником позивача не надано доказів щодо неможливості розширення та облаштування цієї дороги для забезпечення проїзду автомобілів за рахунок власної земельної ділянки позивача. Крім того, через земельну ділянку відповідача, на яку позивач просить встановити земельний сервітут, відсутній заїзд на його земельну ділянку та місце для паркування автомобілів на земельній ділянці позивача, тому фактично земельна ділянка ОСББ «Успіх-2» буде використовуватись для підїзду транспортних засобів не по наявному шляху та для стоянки цих транспортних засобів. Суд вважає, що сервітут, який просить встановити позивач є обтяжливим для власника земельної ділянки, оскільки займає значну площу - 63,11 кв. метрів та встановлення сервітуту призведе до використання земельної ділянки ОСББ «Успіх-2» не за її цільовим призначенням. Доводи представника позивача про те, що іншої форми захисту права [PERSON] у ситуації, яка склалася, не існує, не заслуговують на увагу, оскільки в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України він не довів неможливості повноцінно та ефективно використовувати належну позивачеві земельну ділянку без обмеження сервітутом земельної ділянки відповідача. У зв'язку з вищевикладеним, на підставі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з'ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення земельного сервітуту та зобовязання перенести сміттєвий контейнерний майданчик задоволенню не підлягають, через їх недоведеність. Разом з тим, судом встановлено, що на території земельної ділянки відповідача, на підступах до земельної ділянки [PERSON], встановлені перешкоди у вигляді бетонних блоків, що не заперечувалося представниками сторін в судовому засіданні. Відповідно до листа Очаківського міськрайонного сектора Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій України у Миколаївській області від 31 серпня 2016 року № 59/122/355, у випадку виникнення надзвичайної ситуації (пожежі) в будинку №1 по вул. Слобідській (Цокуренка) в м. Очакові, здійснити ліквідацію цієї ситуації можливо за умови демонтажу вказаних бетонних перешкод. З врахуванням викладеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині зобовязання відповідача прибрати бетонні блоки, які встановлені на території земельної ділянки за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Приморський узвіз 1-Г, для забезпечення можливого підїзду спеціального пожежного автомобіля у випадку виникнення надзвичайної ситуації-пожежі до земельної ділянки за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Слобідська (Колишня вул. Цокуренка) 1, яка належить [PERSON] При зверненні до суду з позовом позивачем не було сплачено судовий за всі позовні вимоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог в частині встановлення земельного сервітуту та зобовязання перенести сміттєвий майданчик, судові витрати не підлягають відшкодуванню на користь позивача. З відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. за задоволення позовної вимоги про зобовязання прибрати бетонні блоки.

Outcome: partial