Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку, [PERSON] . На теперішній час шлюб між сторонами не розірвано. Дитина проживає з позивачем. З вересня 2019 року до теперішнього часу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на дитину, незважаючи на неодноразові звернення позивача. Зі свого боку позивач зауважує, що прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини. Враховуючи викладене, позивач звернулася з даним позовом до суду, в кому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 14000,00 грн з урахуванням інфляції щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.06.2020, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити та визначити розмір аліментів, що підлягають сплаті на користь доньки [PERSON] у сумі 2000,00 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання позивач не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі та участі відповідача. Також надав письмові пояснення до відзиву на позовну заяву, в яких просив визначити розмір аліментів, що підлягають сплаті на користь доньки [PERSON] у розмірі ј заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 51 Конституцією України, ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 26.07.2014 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 1654 від 26.07.2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 13.09.2016 року. На теперішній час шлюб між сторонами не розірвано. Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання № 12439039, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної державної адміністрації від 06.06.2020 року. Як зазначається в свідоцтві про народження дитини, батьками зазначені [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно п.1, 4 ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до положень ст. 183 СК України та п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідач є особою працездатного віку, зареєстрований фізичною особою підприємцем, який співпрацює з ТОВ «Інтерсог Україна». В 2020 році, з урахуванням пандемії та запровадження карантинних обмежень по запобіганню коронавірусної хвороби, заробіток відповідача є нижчим, що підтверджується роздруківкою відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податку. Так за 9 місяців 2020 року йому нараховано 105530,00 грн, тобто щомісячна середня зарплата відповідача становила 11725,55 грн, що підтверджується електронною випискою та податковою декларацією платника єдиного податку. Частиною 1 статті 183 СК України, передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). З урахуванням встановлених обставин, заявлена позивачем сума стягнення з відповідача аліментів у розмірі 14000,00 грн, з урахуванням інфляції, є необґрунтованою та не підтвердженою належними і допустимими доказами. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо визначення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial