Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

02.06.2014 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з громадянином [PERSON] вона знайома тривалий час. У червні 2009 року, до неї звернувся громадянин [PERSON] з проханням дати йому в борг гроші в сумі 20000 доларів США. Гроші йому потрібні були, як він їй пояснив для ведення бізнесу. Вказала, що знаючи його тривалий час і те, що він запевнив її у поверненні грошей, вона погодилась допомогти йому. Вказану угоду вони оформили у вигляді договору позики, яку склали 04 червня 2009 року в м.Харків. На момент укладання договору позики, 20000 доларів США по курсу складав 156 000 гривень. Зазначила, що згідно до договору позики [PERSON] зобов'язався повернути вказану суму грошей до 04 червня 2011 року. На даний час [PERSON] не вчинює жодних дій, щодо часткового або повного розрахунку з нею, уникає зустрічей, не відповідає на телефонні дзвінки, цим самим навмисно відтягує виконання своїх зобов'язань. Також вказала, що аналізуючи викладене, та ситуацію яку навмисно створює [PERSON], вона зрозуміла, що він не бажає взагалі повертати їй кошти. На час подачі позовної заяви курс долара США до гривні складає: 11.765592 гривні за 1 долар США. До розгляду справи зменшила свої позовні вимоги та посилаючись на викладене просила, стягнути борг з відповідача [PERSON] на її користь в сумі 192 504 грн. з врахуванням інфляційних витрат та трьох відсотків від простроченої суми, а також на її користь судовий збір. Крім того до Хотинського районного суду Чернівецької області звернувся із зустрічною позовною заявою [PERSON], в обґрунтування якої вказав, що 04 липня 2009 року між ним та позивачкою [PERSON] було досягнуто згоди щодо купівлі ним з розстроченням платежу в останньої автобусу марки Мерседес-Бенц 303 D д.н.з. [NUMBER] 1980 року випуску, належний їй на праві власності за ціною 156 000 гривень. Зазначив, що того ж дня 04.06.2009 року позивачкою [PERSON], на його ім'я було видано довіреність посвідчену приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] на право користування та розпорядження вищезазначеним транспортним засобом. Зазначена довіреність зареєстрована в реєстрі за реєстровим №1631. Вказав, що з метою забезпечення сплати ним 156000 гривень за автобус був укладений договір позики, за умовами якого він начебто в неї в борг взяв на себе зобов'язання повернути позивачу 156 000 гривень. Зазначив, що як вбачається із матеріалів справи, договір позики посвідчено цим же приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за реєстровим №1633, одразу ж після видачі на його ім'я довіреності. Також зазначив, що починаючи з липня 2009 року та по даний час ним належним чином виконувалися умови домовленості по викупу автомобілю. Так відповідно до розписок [PERSON] було сплачено на користь позивачки грошові кошти а саме, згідно розписки від 20.01.2009 року на суму 1000 доларів США, від 02.09.2009 року на -доларів США, від 08.10.2009 року на суму 620 доларів США, від 03.03.2010 року 500 доларів США, від 22.04.2010 року на суму 500 доларів США, та заяви на переказ готівки за період 2011 року на загальну суму 20 000 гривень. Посилаючись на викладене просив, визнати недійсним Договір позики від 04 червня 2009 року укладений між [PERSON] та [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, стосовно зустрічної позовної заяви не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити та позовні вимоги про визнання недійсним договору позику від 04 червня 2011 року підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. [PERSON] заперечив щодо задоволення первісного позову та просив задовольнити зустрічний позов Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, відповідача та покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору недійсним не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 04 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1633. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що після повернення з м.Харків він показував договір позики, який оскаржується і [PERSON] та [PERSON] показали, що обговорювали в 2009 році питання, що [PERSON] ввели в оману і обманом уклали договір позики, хоча хотіли укласти договір купівлі - продажу. [PERSON] посилається на те, що [PERSON] було введено його в оману під час підписання ним договору позики від 04.06.2009 року, за яким грошові кошти йому не передавались.Однак, порушене право [PERSON] не підлягає захисту через сплив строку позовної давності. Відповідно до ст. ст. 256, 257, ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору недійсним не пов'язані з виконанням або невиконанням умов цього договору, тому до вказаних правовідносин за загальним правилом застосовується трирічний строк позовної давності. У абзаці 2 пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року передбачено, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що позивач при укладенні договору позики від 04 червня 2009 року був ознайомлений з умовами договору і власноруч його підписав. З моменту державної реєстрації договору позики сторони приступили до виконання зазначеного договору згідно з умовами, які були визначені при укладенні даного договору. Таким чином, про порушення свого права позивач дізнався 04 червня 2009 року, а з позовом до суду про визнання договору недійсним звернувся лише в 2014 році, тобто з пропуском 3-х річного строку позовної давності. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З врахуванням викладеного, суд вважає, що в задоволенні позовної заяви [PERSON] про визнання договору позики недійсним необхідно відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з договору позики від 04 червня 2009 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші в сумі 156000 грн., терміном до 04 червня 2011 року. Відповідно до п. 1. п.2 Договору позики позикодавець передав у борг позичальникові гроші у сумі 156000 грн., що за домовленістю сторін складає еквівалент 20000 доларів США, терміном до 04 червня 2011 року. Позичальник прийняв у борг у позикодавця гроші у сумі 156000 грн., що за домовленістю сторін складає еквівалент 20000 доларів США, які зобов'язується віддати до вказаного терміну. Таким чином, суд приходить висновку, що [PERSON] розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При таких обставинах, у суду не викликає сумніву факт передачі позивачем відповідачу в борг грошей у сумі 156000 грн. Відповідно до розписки від 03.03.2010 року вбачається, що [PERSON] в рахунок погашення боргу передав [PERSON] в сумі 500 доларів США, що по курсу НБУ становило станом на 03.03.2010 року 3990,00 грн. Також згідно розписки від 02.09.2009 року, що [PERSON] в рахунок погашення боргу за автомобіль марки Мерседес - 0303 передав [PERSON] в сумі 1000 доларів США, що по курсу НБУ становило станом на 02.09.2009 року7650,00 грн. Що стосується інших розписок та квитанцій на які посилається відповідач, суд не бере їх до уваги, оскільки судом встановлено, що з них не вбачається, що вони стосуються погашення боргу за договором позики від 04 червня 2009 року чи погашення боргу за придбання автомобіля марки Мерседес - 0303. Відповідно до показів свідка на виконання судового доручення [PERSON], вбачається, що він отримував кошти від [PERSON] в якій саме сумі не пам'ятає та при оформленні договори позики він не був присутні. Також з пояснень [PERSON] вбачається, що вона визнала той факт, що їй були повернуті кошти в рахунок погашення боргу за договором позики в сумі одної тисячі доларів США. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.» Відповідно до ст. 527 ЦК України виконання зобов'язання належними сторонами Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України правові наслідки порушення зобов'язання У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Так судом встановлено що відповідач [PERSON] порушив свої зобов'язання перед позивачем, так зокрема частково повернув борг в термін встановлений договором , чим порушив умови договору позики та сума боргу становить 144360,00 грн. Відповідно до правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Крім того посилання на те, що був заключений договір оренди вищевказаного автомобіля суд не приймає до уваги, оскільки до суду відповідно до ст. 60 ЦПК України не надано жодного доказу на підтвердження цього факту та відповідно до ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Судом встановлено, що інфляційні витрати в період з 04 червня 2011 року по липень 2014 року становлять в сумі 20644 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в період з 04 червня 2011 року по липень 2014 року в сумі 13714 , 20 грн. Враховуючи те, що до теперішнього часу відповідач лише частково виконав своє зобов'язання про повернення боргу згідно договору позики від 04 червня 2009 року з врахуванням інфляційних витрат за період з 04 червня 2011 року по липень 2014 року та з врахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми в період з 04 червня 2011 року по липень 2014 року, сума боргу становить 178718,40 грн., за таких обставин суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 178718, 40 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинні бути стягнути судові витрати в розмірі 1787,18 гривень, а в задоволенні позову [PERSON] в іншій частині відмовити..

Outcome: partial