Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

21.12.2015 р. позивачі [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач [PERSON] просить стягнути із відповідача на свою користь в рахунок відшкодування майнової шкоди суму грошових коштів в розмірі 4 559 грн. 97 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди суму грошових коштів в розмірі 5 000 грн., в рахунок сплачених судових витрат в сумі 487, 20 грн., юридичні послуги в сумі 400 грн., витрати за проведення експертного товарознавчого дослідження в сумі 500 грн. Позивач [PERSON]І, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 16.03.2016 р., просить стягнути із відповідача на свою користь 19\~142 грн. 78 коп., у тому числі в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. та в рахунок відшкодування майнової шкоди 4\~142 грн. 78 коп. В обґрунтуванні позовної заяви зазначили, що 20.09.2015 року [PERSON], приблизно о 15.30 години, керуючи мопедом Spark SR 110С2W виїжджав з дворової території будинку 31 по вул. Заводсьій в м. Павлограді Дніпропетровської області. В якості пасажира на задньому сидінні знаходилась позивач [PERSON] В цей час, рухаючись заднім ходом, виїхав автомобіль ВАЗ 21011, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON]С, який не переконавшись в безпеці руху, скоїв зіткнення з мопедом під керуванням [PERSON] Внаслідок скоєної дорожньо-траспортної пригоди з вини відповідача транспортний засіб [PERSON] отримав механічні пошкодження, а позивач [PERSON] зазнала тілесних ушкоджень. Постановою Павлоградського міськрайсуду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 03.12.2015 року вартість матеріальної шкоди, яка була завдана внаслідок ДТП власнику мопеда Spark SR 110C2W, становить 4 559,97 грн. Позивачу [PERSON] внаслідок ДТП була завдана матеріальна шкода, вказана особа перебувала на амбулаторному лікуванні у лікаря травматолога, лікування триває і протягом розгляду справи, а витрати на лікування склали 2\~855, 58 грн. Також позивачем [PERSON] здійснені витрати, повязані з оформленням позовної заяви та подачею її до суду - судовий збір в розмірі 487, 20 грн., юридичні послуги в розмірі 400 грн. та витрати на проїзд, повязаний на проїзд між м. Дніпропетровськом та м. Павлоградом у розмірі 336 грн. Крім матеріальних збитків, позивачам завдано моральної шкоди. Завдана [PERSON] моральна шкода виражається у фізичних та душевних стражданнях, позивач отримав сильний психотравмуючий стрес, викликаний хвилюванням, повязаний з пошкодженням його транспортного засобу, неможливістю їм користуватися, стурбованістю за здоровя [PERSON] Заподіяну моральну шкоду [PERSON] оцінює в розмірі 5\~000 грн. Завдана [PERSON] моральна шкода виражається у фізичних та душевних стражданнях, позивач перенесла сильний фізичний біль та моральні страждання у звязку з заподіянням їй тілесних ушкоджень, тривалий час порушені нормальні життєві звязки і нормальний спосіб життя позивача, який змушений подовжувати лікування. Є матірю-одиначкою, виховує сина, який знаходиться на забезпеченні позивача. Заподіяну моральну шкоду [PERSON] оцінює в розмірі 15 000,00 грн. 11.02.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, якою просив стягнути з [PERSON] на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошову суму 4959,79 грн. та 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також вартість проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків 600,00 грн. та судовий збір у розмірі 1929,20 грн. В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначив, що 20 вересня 2015 року [PERSON] залишив автомобіль марки ВАЗ 21011, державний номерний знак АЕ898НН, у дворі будинку №31 по вулиці Заводській м.Павлограда. Близко 15-30 години автомобіль марки Шевролет став гучно сигналити, щоб [PERSON] убрав автомобіль із проїжджої частини дороги. При русі автомобіля задом [PERSON] відчув удар ззаду. Вийшовши з автомобіля [PERSON] побачив під його колесами мопед без н/з. [PERSON] та [PERSON] за взаємною згодою домовились мирним шляхом вирішити всі питання щодо ремонту автотранспортних засобів, тому в день скоєння ДТП не викликали представників ДАІ на місце пригоди. На виконання вимог закону про страхування цивільної відповідальності 16.05.2015 р. було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії до 24.05.2016 р., про що видано поліс АІ4999775. В подальшому [PERSON] звернувся до відділу ДАІ, було оглянуто місце ДТП та складена схема місця ДТП, відносно учасників ДТП були складені протоколи про адміністративні правопорушення. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно з висновком оцінювача величина матеріальних збитків, завданих автомобілю ВАЗ 21011, державний номерний знак АЕ898НН, становить 4959,79 грн., при цьому вартість проведення оцінки становить 600 гривень. Крім матеріальних збитків, [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті ДТП як при безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, [PERSON] зазнав душевних страждань у зв'язку з ушкодженням автомобіля, порушенням нормальних життєвих зв'язків. Розмір моральної шкоди [PERSON] визначає у розмірі 10000,00 грн. У судовому засіданні позивачі за первісним позовом, їх представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Зустрічний позов не визнали повністю. Відповідач за первісним позовом та його\~представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнали частково у сумі 72, 78 грн. щодо відшкодування майнової шкоди, у відшкодуванні позову і інший частині заперечували в повному обсязі. Зустрічний позов підтримали. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» до судового засідання не зявився, про дату та час слухання повідомлений належним чином, надіслав відзив на зустрічну позовну заяву, я якому зазначив що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ, д/н [NUMBER] застрахована полісом ОСЦПВВНТЗ № А1/4999775, який укладений між [PERSON] та ПрАТ «Європейський страховий союз» 16 травня 2015 року, термін дії з 25.05.2015 по 24.05.2016 р. [PERSON] письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до ПрАТ «Європейський страховий союз» звернувся [PERSON] 27 січня 2016 року. Інші особи, які беруть участь у справі до ПрАТ «Європейський страховий союз» із повідомленнями не звертись, будь-яких документів стосовно матеріальних збитків не надавали, пошкоджений транспортний засіб (мопед Спарк) також для огляду не надавали. Вказує, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявився, про дату та час слухання повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково, так само як зустрічний позови слід задовольнити частково за наступних підстав. Судом встановлено, що шкода, стягнення якої є предметом спору, завдана внаслідок взаємодії\~\~кількох джерел підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок по кримінальній справі, або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, які вступили в законну силу, обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб, стосовно якого винесені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою. Згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.15-16). Судом було встановлено, що [PERSON], рухаючись заднім ходом на автомобілі марки ВАЗ 21011, державний номерний знак [NUMBER], по дворовій території будинку №31 по вул. Заводській м.Павлограда, не переконався в безпеці маневру та скоїв зіткнення з мопедом марки «Спарк» під керуванням [PERSON], який знаходився позаду, чим порушив п.10.9 ПДР. Так само, постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с.97-98). Судом встановлено, що [PERSON], 20.09.2015 року о 15.30 год. керуючи мопедом «Спарк» без д.н.з. на території буд.31 по вул.Заводській в м.Павлограді, Дніпропетровської області, не зменшив швидкості руху до зупинки для безпеки та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався заднім ходом, в наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що 10.10.2015 року зафіксовано посадовою особою ВДАІ. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до вимог\~ст. 1166 ЦК України\~шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до розяснень, які викладені в\~Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №\~4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала.\~Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком\~дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди\~\~відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята\~статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої\~статті\~\~1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач\~є\~завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Вимогами\~ст. 1188 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно з висновком № 119/1/15 експертного автотоварознавчого дослідження від 03.12.2015 року вартість матеріальної шкоди, яка була завдана внаслідок ДТП [PERSON] як власнику мопеда Spark SR 110C2W, становить 4 559,97 гри.(а.с 24-27). Власником транспортного засобу ВАЗ, д/н [NUMBER] є третя особа [PERSON] (а.с.86). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ, д/н [NUMBER] застрахована полісом ОСЦПВВНТЗ № А1/4999775, який укладений між [PERSON] та ПрАТ «Європейський страховий союз» 16 травня 2015 року, термін дії з 25.05.2015 по 24.05.2016 р. (а.с.72). Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. В силу ст. 6 зазначеного вище закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Зазначеним законом передбачені дії, які повинні бути вчинені для виплати страхового відшкодування: відповідно до ст. 33-1 зазначеного вище закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені ст. 37 зазначеного вище закону, згідно з якою підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є (37.1.3) невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. За приписами ст. 990 Цивільного кодексу України, ст. 25 Закону України Про страхування здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до п. 36.2 вказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Як вбачається із пояснень третьої особи ПрАТ «Європейський страховий союз», із письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до ПрАТ «Європейський страховий союз» [PERSON] звернувся лише 27 січня 2016 року (тобто вже після відкриття провадження у даній справі, а.с.50). Інші особи, які беруть участь у справі до ПрАТ «Європейський страховий союз» із повідомленнями не звертись, будь-яких документів стосовно матеріальних збитків не надавали, пошкоджений транспортний засіб (мопед Спарк) також для огляду не надавали (а.с116-117). Одночасно, суд виходить із того, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15 та є обовязковою для всіх судів України відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України. Відтак, із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути в рахунок відшкодування майнової шкоди суму грошових коштів в розмірі 4 559 грн. 97 коп., а так само витрати за проведення експертного товарознавчого дослідження в сумі 500 грн. (а.с.23). Так само, за висновком оцінювача ЧП [PERSON] №1301-16 від 13.01.2016 р. величина матеріальних збитків, завданих володільцю автотранспортному засобу становить 4959, 79 грн.(а.с.73-95). Відповідно до п.п.13, 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). [PERSON] не спростовано те, що [PERSON] має відповідне володіє речове право на автомобіль марки ВАЗ 21011 державний номерний знак АЕ898НН. Так само залучена судом до участі у справі третя особа- Цимбалюк [PERSON], який є власником вказаного автомобіля, не надав будь-яких заперечень щодо права саме [PERSON] на відшкодування шкоди, завданої автомобілю. Відтак, вимоги [PERSON] за зустрічним позовом про стягнення з [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошової суми 4959,79 грн. підлягають задоволенню. Одночасно суд не вбачає підстав для стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] вартості проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків у сумі 600,00 грн., оскільки вказані кошти сплачені оцінювачу третьою особою- Цимбалюк О. Ю., в вказана сплата не вплинула на майнові інтереси [PERSON] (а.с.96). Суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON]І, за первісним позовом відшкодування майнової шкоди (яка просить стягнути із [PERSON] 4\~142 грн. 78 коп.), стягнувши 1367 грн. 37 коп., враховуючи наступне. Як вказує позивач, майнова шкода у сумі 4\~142 грн. 78 коп. обраховується ним виходячи із 2\~855, 58 грн. витрат на лікування, 551,20 грн. судового збору, 400 грн. послуг адвоката та 336 грн. витрат на проїзд. При цьому, як встановлено судом, позивачем надано докази витрат на лікування у сумі 2\~734, 74 грн. (а.с.133-137,146), які, на думку суду, повязані причинно-наслідковим звязком із наслідками завданих позивачу тілесних ушкоджень та їх наслідками (а.с.17-22, 128-132, 146-147). Натомість, доказів причинно-наслідкового звязку між придбанням позивачем автобусних квитків (а.с.42-43, 134, 138-139) та діями [PERSON] [PERSON] при розгляді справи не надано, витрати позивача щодо сплати судового збору та на оплату послуг адвоката суд не відносить до майнової шкоди, а вирішує питання щодо розподілу судових витрат під час постановлення рішення. Згідно з\~ч. 1 ст. 1195 ЦК\~фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому, зокрема, додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Зважаючи на те, що ушкодження здоровя [PERSON] було завдано внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, при цьому вимоги нею заявлені тільки до [PERSON], що є правом позивача, на його користь слід стягнути саме 1367 грн. 37 коп., враховуючи доведені належними доказами витрати на лікування у загальній сумі 2\~734, 74 грн. При цьому, на думку суду, діагнози, встановлені [PERSON] забій, травматизація коротких звязок правої стопи, а також травматичний артрозоартріт (а.с.17,128,129) обєктивно зумовили придбання даною особою ліків, препаратів та проведення медичних процедур для відновлення здоровя, та відповідає висновкам та рецептам лікарів про призначення та використання лікарських засобів для лікування [PERSON] (а.с.18-20,128,13-132). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з чинним законодавством моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я; у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Фізичні страждання це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров'я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина. Моральні страждання, як правило, виявляються у відчуттях страху, сорому, приниження, а також в інших, несприятливих для людини в психологічному аспекті, переживаннях, пов'язаних із втратою близьких, роботи, розкриттям лікарської таємниці, неможливістю продовжувати активне громадське життя, з обмеженням або позбавленням яких-небудь прав громадян тощо. І моральна, і фізична шкода після нанесення по суті є непоправними і не можуть бути відшкодовані. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров'я, неможливо відшкодувати почуття страху, відчуття болю. Відшкодування витрат, які пов'язані з нанесенням моральної або фізичної шкоди, є цілком коректним терміном, що чітко визначає сам принцип відшкодування - повернення особі витрат які ця особа здійснила у силу певних обставин (вартість ліків, медичних послуг, реабілітаційних заходів). Але неможливо відшкодувати фізичні або моральні страждання. Поняття моральної та фізичної шкоди припускає можливість їх компенсації і навіть сатисфакції, але не відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Ч.3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнали [PERSON], [PERSON] внаслідок зіткнення 20.09.2015 року транспортних засобів - мопеда «Спарк» без д.н.з. та автомобіля [NUMBER] на території буд.31 по вул.Заводській в м.Павлограді, Дніпропетровської області, тяжкості вимушених змін у їх життєвих стосунках, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди у наступних розмірах, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди суму грошових коштів в розмірі 300, 00 грн., а з [PERSON] на користь [PERSON], О.С. в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути грошову суму 200, 00 грн. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала [PERSON]І внаслідок зіткнення 20.09.2015 року транспортних засобів - мопеда «Спарк» без д.н.з. та автомобіля [NUMBER] на території буд.31 по вул.Заводській в м.Павлограді, Дніпропетровської області, беручі до уваги те, що їй було завдано моральну внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, при цьому вимоги нею заявлені тільки до [PERSON], що є правом позивача, виходчи із засад розумності, виваженості та справедливості, на її користь слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 3\~000,00 грн. При цьому судом враховується, що [PERSON]І перенесла сильний фізичний біль та моральні страждання у звязку з заподіянням їй тілесних ушкоджень, тривалий час порушені нормальні життєві звязки та звичний спосіб життя особи. Також позивачами [PERSON], [PERSON] було використано право на отримання юридичних послуг та сплачено адвокату по 400 грн. кожним. Зважаючи на категорію складності даної справи, обсяг зібраних у справі доказів, які потребували попереднього вивчення, кількість складених адвокатом [PERSON] процесуальних документів, суд вважає, що витрати на оплату послуг представника позивача за рахунок відповідача мають бути відшкодовані у сумі 400 грн. кожному. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. [PERSON], [PERSON] було сплачено по 487,20 грн. судового збору, при тому що кожним заявлено по 1 вимозі майнового та 1 немайнового характеру (а.с.1,2). [PERSON] було сплачено за 1 вимогою майнового та 1 немайнового характеру 1930, 00 грн. (а.с.67,68). Відтак, переплата судового збору [PERSON] у сумі 826, 80 грн. врахувається судом, і з урахуванням часткового задоволення вимог позивачів за первісним позовом, із [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 147, 60 грн. Одночасно, із урахуванням часткового задоволення вимог позивача за зустрічним позовом, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 1102, 40 гривень. До судових витрат, як зазначено в п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України належать і витрати на правову допомогу. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» № 590 від 27.04.2006 р. затверджено граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, згідно з додатком. Відповідно до п. 1 додатку, витрати, повязані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Як встановлено судом, адвокат [PERSON] надавав [PERSON], [PERSON] правову допомогу, за яку згідно квитанцій від 30.11.2015 р. (а.с.44,45) позивачами позивач сплачено по 400,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial