Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

06.12.2018\~року Акціонерне\~товариство комерційний\~банк «Приватбанк»,\~далі \~АТ КБ\~«Приватбанк»)\~звернулось із\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~в якому\~просить суд\~ухвалити рішення\~в силу\~якого,\~стягнути з\~відповідача на\~свою користь\~заборгованість по\~кредитному договору\~б/н\~від 10.03.2011\~у розмірі\~12146\~грн 71\~коп.\~та судовий\~збір у\~розмірі 1762\~грн,\~посилаючись на\~те,\~що 10.03.2011\~між позивачем\~та [PERSON] \~укладено договір\~№ б/н,\~згідно умов\~якого відповідач\~отримала кредит\~у розмірі\~900\~грн у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на картковий\~рахунок зі\~сплатою відсотків\~за користування\~кредитом у\~розмірі визначеному\~договором.\~АТ КБ\~«Приватбанк» свої\~зобов`язання\~за договором\~виконав в\~повному обсязі,\~а саме\~надав відповідачу\~кредит у\~розмірі,\~встановленому договором.\~Відповідач не\~надала своєчасно\~грошові кошти\~для погашення\~заборгованості за\~кредитом,\~а також\~інші витрати\~відповідно до\~умов договору.\~Таким чином,\~відповідач зобов`язання\~за договором\~не виконала\~і станом\~на 07.11.2018\~має заборгованість\~у сумі\~12146\~грн 71\~коп.,\~яка складається\~з наступного:\~97\~грн 82\~коп.\~заборгованість за\~кредитом;\~3407\~грн 75\~коп.\~заборгованість по\~процентам за\~користування кредитом;\~7586\~грн 53\~коп.\~заборгованість за\~пенею;\~500\~грн штраф (фіксована частина); 554 грн 61 коп. штраф (процентна складова). Відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». Враховуючи викладене, представник АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розгляду справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про отримання нею судової кореспонденції. Причини неявки суду [PERSON] не повідомила, відзиву на позов не подала. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодекс України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодекс України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі частини 4 статті 223, пункту 4 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодекс України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. На підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодекс України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи позицію представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодекс України. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 10.03.2011 між позивачем та [PERSON] укладено договір № б/н. Згідно умов зазначеного договору, відповідач отримала кредит у розмірі 900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому договором. Договір від 10.03.2011 № б/н складається з анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг (далі - умови). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов - позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Взяті на себе зобов`язання по договору № б/н від 10.03.2011 банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси. У порушення зазначених умов договору відповідач зобов`язання за договором № б/н від 10.03.2011 року належним чином не виконала. Згідно умов договору (п. 2.1.1.7.6), при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову. У зв`язку\~з зазначеними\~порушеннями зобов`язань\~за кредитним\~договором,\~ [PERSON] ,\~станом на\~07.11.2018\~має заборгованість\~у сумі\~12146\~грн 71\~коп.,\~яка складається\~з наступного:\~97\~грн 82\~коп.\~заборгованість за\~кредитом;\~3407\~грн 75\~коп.\~заборгованість по\~процентам за\~користування кредитом;\~7586\~грн 53\~коп.\~заборгованість за\~пенею;\~500\~грн штраф (фіксована частина); 554 грн 61 коп. штраф (процентна складова). Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а. с. 5 - 8). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо вимоги про стягнення штрафів, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 Цивільного кодексу України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 Цивільного кодексу України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів, а саме: 500 грн - штраф (фіксована частина); 554,61 грн штраф (процентна складова) за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустила порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховував відповідачу пеню. Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором станом на 07.11.2018 року у сумі 11092 грн 10 коп., яка складається з наступного: 97 грн 82 коп. заборгованість за кредитом; 3407 грн 75 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7586 грн 53 коп. заборгованість за пенею. Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодекс України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно (91,32%) до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial