Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

4 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів. [PERSON] посилається на те, що 25 вересня 2015 року між ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір AU-127 щодо організації роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. За умовами п. 2.1. договору замовник зобовязується оплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов договору. Згідно із п. 2.1 договору вартість виробів складає 2955 грн. Відповідно до п. 3.2. договору виконавець зобовязується передати у власність замовника виготовлені вироби на протязі 40 робочих днів з моменту укладення договору. Позивач посилається на те, що на виконання умов договору ним сплачено 2700 грн. , а саме 2000 грн. - завдаток, 700 грн. - доплата за металопластикову конструкцію, що підтверджується розпискою відповідача від 05.06.2016 р. Однак у встановлений договором строк відповідач умови договору не виконав, кошти, які були ним сплачені також не повернув. [PERSON] просить розірвати договір AU-127 щодо організації роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, укладений 25 вересня 2015 року ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON] Стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 2700 грн. , 241, 70 грн. - інфляційних втрат, 270 грн.\~ - 10% за користування чужими грошима та 56 грн. - 3 % річних. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. з підстав, викладених у позовній заяві, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився без повідомлення причин, не подав відзив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 25 вересня 2015 року [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір AU-127 щодо організації роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. Вказаний договір укладено у письмовій формі та підписано сторонами. Відповідно до п. 2.2 договору ціна роботи визначена у сумі 2955 грн. Відповідно до п. п. 3.2 договору термін виконання зобовязання складає 40 робочих днів з моменту укладення договору. Відповідно до п. 3.11 договору, договір діє з моменту укладання та до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Судом встановлено, що [PERSON] на виконання умов договору сплатив 2700 грн., що підтверджується розпискою відповідача та товарним чеком. Зі встановлених судом фактичних обставин справи суд приходить до висновку, що між сторонами виникли майнові зобовязальні правовідносини на підставі договору підряду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема,\~\~\~ припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 2 ст. 852 Цивільного кодексу України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Суд приходить до висновку, що слід розірвати договір AU-127 щодо організації роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, укладений 25 вересня 2015 року [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] Стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON], на користь [PERSON] 2700 грн. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України відповідальність боржника за порушення грошового зобовязання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами виникли зобовязальні правовідносини на підставі договору підряду, у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача 241, 70 грн. - інфляційних втрат, 270 грн. - 10% за користування чужими грошима та 56 грн. - 3 % річних слід відмовити. Водночас, позивач не позбавлений права на звернення до суду за захистом своїх порушених майнових прав шляхом відшкодування збитків, спричинених неналежним виконанням зобовязань за договором, сплати неустойки. Розподіл судових витрат здійснено відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Суд приходить до висновку, що у дохід держави з фізичної особи-підприємця [PERSON] слід стягнути судовий збір у сумі 1409,60 грн.

Outcome: partial