Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

12.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON], [INFO] р. н., зареєстрований 10.06.2000 року виконкомом Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, актовий запис за №6. Зазначала, що з 10.06.2000 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають двох неповнолітніх дітей, яких просить залишити на проживання з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося. В сім'ї постійно виникають сварки, так як відповідач зловживає спиртними напоями, вважає, що їхню сім"ю зберегти вже неможливо. Позивач надала заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи, примиритись не бажає. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання ним судової повістки, зазначає, що не дає згоди на розірвання шлюбу, однак, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження від 10.06.2000 року серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON],[INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дітей, які не досягли десяти років, визначається за згодою батьків. Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано письмових заперечень проти позову і доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість, а також вважає, що позивач та відповідач дійшли згоди про те, що їхня дитина - [PERSON], [INFO] р. н. буде проживати з матір"ю. Що стосується вимоги про визначення місця проживання [PERSON], [INFO] р. н., яка на даний час вже досягла 14-ти років, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., який відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: partial