Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „Універсал Банк", яке є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства „Універсал Банк", (далі ПАТ „Універсал Банк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором кредиту в сумі 52301,86 швейцарських франків, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством „Універсал Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 046-2008-1346, згідно умов якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 51385,00 швейцарських франків, на строк по 10.05.2038 року, зі сплатою 9,95% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або термін погашення) процентна ставка нараховується в розмірі 29,85% річних. У зв'язку з недотриманням [PERSON] зазначених умов кредитного договору, станом на 21.05.2015 загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 52301,86 швейцарських франків, з яких: 48925,98 швейцарських франків - заборгованість по кредиту; 3345,78 швейцарських франків - заборгованість по відсотках; 30,10 швейцарських франків - заборгованість по підвищеним відсоткам, стягнення яких є предметом позовних вимог. Представник позивача ПАТ „Універсал Банк" в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань суду не подала. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. На виконання вимог Закону України „Про акціонерні товариства" № 514-VI від 17.09.2008 року Відкрите акціонерне товариство „Універсал Банк" змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство „Універсал Банк". Публічне акціонерне товариство „Універсал Банк" є правонаступником усіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства „Універсал Банк", згідно Статуту, затвердженого рішенням Загальних зборів учасників банку № 2-2009 від 22.06.2009 року. (а.с. 25) Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 13.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством „Універсал Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №046-2008-1346, відповідно до умов якого, Банк зобов'язується надати відповідачу кредит для придбання однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у розмірі 51385,00 швейцарських франків, з кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 10.05.2038 року, зі сплатою 9,95% річних, у разі прострочення платежу, підвищена процентна ставка нараховується в розмірі 29,85% річних. (а.с.5-13) Стаття 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність" передбачає право комерційних банків самостійно визначати процентні ставки як складової частини кредитної політики банку, а не підстави для її зміни в укладеному кредитному договорі. Банки самостійно визначають процентні ставки для надання послуг клієнтам, проте, зазначена в договорі процентна ставка може бути змінена на підставах передбачених законодавством. Розмір процентів за кредитним договором і порядок їх сплати є договірними умовами, які узгоджуються сторонами в договорі кредиту. Розмір процентів, узгоджений сторонами в договорі, може змінюватися, виходячи із різних факторів. Однак в будь-якому випадку така зміна має бути узгоджена банком та позичальником та закріплена на рівні додаткової угоди до кредитного договору. Збільшення розміру процентів банком в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до п. 1.1.1 Кредитного договору, за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 29,85% річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування Кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Нарахування та облік таких процентів кредитор здійснює відповідно до умов цього Договору, Додатків до нього та вимог чинного законодавства України, зокрема, нормативних актів НБУ. Позивачем виконано умови кредитного договору № 046-2008-1346 від 13.05.2008 року, що підтверджується меморіальними ордерами №0462900СНF001358 від 13.05.2008 року та №0462900СНF001358/2 від 13.05.2008 року. (а.с. 14-15) Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. 23.01.2015 року у зв'язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору №046-2008-1346 від 13.05.2008 року позивачем ПАТ „Універсал Банк" на адресу відповідача надіслано письмову вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості у розмірі 50487,23 швейцарських франків. (а.с. 19) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Як убачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] порушено умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим станом на день проведення розрахунку заборгованості - 21.05.2015 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 52301,86 швейцарських франків, з яких: 48925,98 швейцарських франків - сума дострокового стягнення кредиту (що включає 354,09 швейцарських франків простроченої заборгованості по кредиту); 3345,78 швейцарських франків -заборгованість по відсотках; 30,10 швейцарських франків - підвищенні відсотки, що підтверджується поданими позивачем розрахунками. (а.с. 17-18) Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 24.09.2014р. у справі №6-145цс14, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Враховуючи викладене, а також те, що кредит був правомірно наданий в іноземній валюті - доларах США, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: банківською ліцензією, дозволом та додатком до нього, суд вбачає передбачені законом підстави для стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентам в іноземній валюті - швейцарських франках. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 046-2008-1346 від 13.05.2008 року на загальну суму 52301,86 швейцарських франків. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved