Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Фермерського господарства «Скорук Максим Анатолійович» (далі за текстом ФГ «Скорук М.А.) звернулося з позовом до ПП «Таврія», [PERSON], Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, третьої особи Управління Держземагенства в Нікопольському районі Дніпропетровської області за яким просить: визнати недійсним договір оренди землі, кадастровий номер - 1222984500:01:003:0006, загальною площею - 7,9424 га., розташованої на території Новософіївської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, укладений між ПП «Таврія» та гр. [PERSON] скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права запису про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки - 1222984500:01:003:0006, площею 7,9424 га., розташованої на території Новософіївської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, укладеного між ПП «Таврія» та [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що ФГ «Скорук М.А.» та [PERSON] 31.10.2012 р. уклали Договір оренди спірної земельної ділянки строком на 5 років, який пройшов державну реєстрацію у відділі Держкомзему у Нікопольському районі Дніпропетровської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.12.2012 р. за №122290004009695. Кадастровий номер земельної ділянки - 1222984500:01:003:0006. [PERSON] - помер. Згідно п. 41 - Договору оренди від 31.10.2012 р. - право власності на земельну ділянку у разі смерті фізичної особи Орендодавця - переходить до спадкоємців, і не є підставою для розірвання договору до закінчення терміну дії договору. [PERSON] являється дружиною померлого і є спадкоємицею спірної земельної ділянки. 31.03.2014 року ФГ «Скорук М.А.» приступило до обробітку орендованої земельної ділянки на території Новософіївської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, однак, між ФГ «Скорук М.А» та ПП «Таврія», виник спір, оскільки на одну і ту саму земельну ділянку оформлені документи, які підтверджують право оренди, і надають обом суб'єктам господарювання право приступати до обробки земельної ділянки та отримувати з неї врожай. Як стало відомо позивачу, ПП «Таврія» також зареєструвало право оренди на спірну земельну ділянку в Реєстраційній службі Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області в 2014 р. за договором оренди між [PERSON] та ПП «Таврія». Факт подвійної реєстрації права оренди за двома суб'єктами господарювання є неприпустимим, тому ФГ «Скорук М.А.» вимушено звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Не погодившись з позовними вимогами ФГ «Скорук М.А.» ПП «Таврія» звернулося до суду з позовом за яким просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 31.10.2012 р. укладений між ФГ «Скорук М.А.» та [PERSON] Свої вимоги мотивують тим, що 08.02.2007 р. між [PERSON] та ПП «Таврія» строком на 5 р. був укладений договір оренди вищезазначеної спірної земельної ділянки. Договір було зареєстровано в Нікопольському відділі ДРФ центру ДЗК 23.03.2007 р. Термін дії договору закінчувався 23.03.2012 р. [INFO] р. [PERSON] помер. Після його смерті спірну земельну ділянку успадкував його син [PERSON] ПП «Таврія» 12.04.2012 р. уклало з [PERSON] договір оренди земельної ділянки на новий строк, однак зазначений договір не було зареєстровано, в зв'язку з відсутністю Державного акту на право власності на землю. [INFO] р. [PERSON] помер. Оскільки за життя [PERSON] не надав ПП «Таврія» Державного акту на право власності на землю і договір оренди не пройшов державної реєстрації, ПП «Таврія» було вимушено після смерті [PERSON] звернутися для укладання договору до спадкоємиці - [PERSON] Після оформлення [PERSON] спадщини, між ПП «Таврія» та [PERSON] 14.02.2014 р. був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 5 років, який 14.03.2014 р. зареєстровано Реєстраційною службою Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. В зв'язку з тим, що [PERSON] діяв недобросовісно, в порушення вимог чинного законодавства і 31.10.2012 р. уклав договір оренди спірної земельної ділянки з ФГ «Скорук М.А» просять визнати договір оренди землі площею 7,9424 га., розташованої на території Новософіївської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, укладений між ФГ «Скорук М.А.» та [PERSON] недійсним. В судовому засіданні представник ФГ «Скорук М.А.» на позовних вимогах наполягала, просила суд їх задовольнити. Проти позовних вимог ПП «Таврія» заперечувала. Представник ПП «Таврія» позовних вимог ФГ «Скорук М.А.» не визнав, просив суд задовольнити позовні вимоги ПП «Таврія» та визнати договір оренди спірної земельної ділянки площею 7,9424 га., розташованої на території Новософіївської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, укладений між ФГ «Скорук М.А.» та [PERSON] 31.10.2012 р. недійсним. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Управління Держземагенства в Нікопольському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Як встановлено судом, підтверджується поясненнями представників ФГ «Скорук М.А.», ПП «Таврія» та матеріалами справи 08.02.2007 р. між [PERSON], як власником земельної ділянки та ПП «Таврія», як орендарем земельної ділянки був строком на 5 років був укладений договір оренди вищезазначеної спірної земельної ділянки. Договір було зареєстровано в Нікопольському відділі ДРФ центру ДЗК 23.03.2007 р. Термін дії договору закінчувався 23.03.2012 р. (а.с. 25) [INFO] р. [PERSON] помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2011 р. виданого приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу [PERSON] спадкоємцем на земельну ділянку площею 7,9424 Га став [PERSON] (а.с. 34) Відповідно до ст. 1299 ЦК України право на спадщину підлягає державній реєстрації. 24.12.2012 р. [PERSON] отримав державний акт на право власності на спірну земельну ділянку площею 7,9424 Га, кадастровий номер 1222984500:01:003:0006. (а.с. 52) До отримання державного акту на право власності на спірну земельну ділянку [PERSON] 12.04.2012 р. підписав договір оренди строком на 5 років земельної ділянки з ПП «Таврія» (а.с. 26-28) Зазначений договір оренди державної реєстрації не пройшов. (а.с. 26-28) Також 31.10.2012 р. [PERSON] підписав договір оренди строком на 5 років земельної ділянки з ФГ «Скорук М.А.» (а.с. 6-7, 29-30) Зазначений договір було зареєстровано у відділі Держкомзему у Нікопольському районі 29.12.2012 р. за № 122290004009695. (а.с. 30, 77-80) [INFO] р. [PERSON] помер. Спадкоємцем спірної земельної ділянки після його смерті, відповідно до свідоцтва про спадщину за законом від 12.02.2014 р. виданого приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу є [PERSON] (а.с. 51), яка зареєструвала своє право власності на спадкове майно, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12.02.2014 р. (а.с. 50) 14.02.2014 р. [PERSON] уклала договір оренди строком на 5 років земельної ділянки з ПП «Таврія» (а.с. 31-32, 41-63) Зазначений договір отримав державну реєстрацію в реєстраційній службі Нікопольського міжрайонного управління юстиції 14.03.2014 р. (а.с. 41-63). Згідно ст. 125 ЗК України (в редакції від 20.12.2012 року) - «…. право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав» Відповідно до ч. 5 ст. 126 ЗК України (в редакції до 01 січня 2013 року) - право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону, або договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону. Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції до 01.01.2013 року) - договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції до 01.01.2013 року) - укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 638 ЦК України - «договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.» Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК - «договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації». Згідно ст. 210 Цивільного кодексу України - «правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації». Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 року №1878 - VІ - « встановити, що до 01.01.2013 року державна реєстрація … договорів оренди земельних ділянок проводиться територіальними органами земельних ресурсів». Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952 - ІV - « права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: Якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень». Відповідно до Указу Президента України від 05.10.2011 року №965/2011 (який набрав чинності з 01.01.2013 року), повноваження Держземагентства в частині державної реєстрації прав на земельні ділянки припиняються. З 2013 року державну реєстрацію прав на земельні ділянки покладено на Укрдержреєстр, повноваження якого закріплено в Положенні про Державну реєстраційну службу, затвердженому Указом Президента України від 06.04.2011 року №401/2011. Таким чином Державний земельний кадастр функціонує паралельно із Державним реєстром речових прав на нерухоме майно. Діяльність органів державної реєстрації речових прав з 01.01.2013 року регулює ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868. Відповідно до ч. 2 ст. 9 п. 8-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено право державного реєстратора запитувати від органів виконавчої влади відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки. Згідно роз'яснення Державної реєстраційної служби України №2951/05-15-13 від 06.08.2013 року «Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами» встановлено, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку державний реєстратор повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, які здійснювали їх державну реєстрацію до 01.01.2013 р. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, підтверджується поясненнями сторін та матеріалами справи ФГ «Скорук М.А.» та [PERSON] 31.10.2012 р. уклали Договір оренди спірної земельної ділянки строком на 5 років. Державна реєстрація договору була здійснена 29.12.2012 р. відділом Держкомзему у Нікопольському районі Дніпропетровської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.12.2012 р. за №122290004009695. Кадастровий номер земельної ділянки 1222984500:01:003:0006. Згідно п. 41 договору - право власності на земельну ділянку у разі смерті фізичної особи Орендодавця - переходить до спадкоємців, і не є підставою для розірвання договору до закінчення терміну дії договору. (а.с. 77-80) Строк дії договору від 31.10.2012 р. не сплинув, він є чинним, тому суд приходить до думки, що Реєстраційна служба Нікопольського міськрайонного управління юстиції не мала законних підстав щодо реєстрації 14.03.2014 р. договору оренди спірної земельної ділянки укладеного 14.02.2014 р. між ПП «Таврія» та [PERSON] і тому державна реєстрація договору між ПП «Таврія» та [PERSON] підлягає скасуванню а зазначений договір необхідно визнати недійсним за рішенням суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За нормами п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи [PERSON] помер [INFO] р., тому суд позбавлений можливості визнати договір оренди земельної ділянки від 31.10.2012 р., укладений між ФГ «Скорук М.А.» та [PERSON] недійсним. На підставі ст. 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин суд приходить до думки, що з ПП «Таврія», [PERSON] на користь ФГ «Скорук М.А.» солідарно підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати (а.с. 1, 69) На підставі викладеного,

Outcome: approved