Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

04.12.2017 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивачі просили визначити наступний режим їх участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім внуком [PERSON], [INFO]: - з 13.00 год. п'ятниці до 13.00 год. неділі кожен перший та третій тиждень місяця за місцем проживання баби й діда по [ADDRESS] без присутності матері; - кожну середу другого і четвертого тижня місяця з 15.00 год. до 18.00 год. - місце побачень без обмежень, без присутності матері; усі свята в порядку черговості за домовленістю з матір'ю дитини та за бажанням самої дитини; - на шкільних канікулах: в зимові канікули щороку за місцем проживання баби й діда протягом неділі, яка припадає на християнське Різдво, без присутності матері; влітку - один місяць літніх канікул за місцем проживання баби й діда в умовах присадибної ділянки, свого будинку, басейну, свіжого повітря, свого саду, городу, близькості лісу для оздоровлення дитини; - в дні народження дитини - після дня народження через кілька днів, якщо не припадає чергове побачення по графіку, тоді надати можливість бабі й діду додаткового побачення для поздоровлення дитини протягом трьох-чотирьох годин в любий день без присутності матері, без обмежень місця побачення. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що після розірвання шлюбу відповідача [PERSON] з іхнім сином [PERSON] взаємні стосунки між ними значно погіршилися, відповідач взагалі перестала спілкуватися з їх сім'єю, надавати їм дозвіл на побачення з внуком [PERSON], під різними приводами відмовляє у спілкуванні баби й діда з дитиною, не приймає подарунки, не дозволяє приймати участь у вихованні та розвитку внука. Спільної мови знайти з колишньою невісткою та порозумітися з питань спілкування з дитиною в позивачів не виходить, тому вони звернулися з даним позовом до суду. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09.01.2018 р. позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 20.02.2018 р. представником відповідача [PERSON] - адвокатом Бачіашвілі М.О. подано до канцелярії суду заперечення до позовної заяви, в який представник вказує наступне. Позовні вимоги дуже суперечливі через нехтування родичами режиму дня дитини відповідного віку та графіку навчання Не враховано вік дитини, адже в такому віці дитина потребує ретельного догляду та нагляду. Також важливим фактором участі в вихованні дитини 7-ми річного віку є його бажання проводити час зі своїми рідними. Викладені позовні вимоги є доказом того, що бабуся та дідусь жодним чином не цікавляться інтересами свого внука та його життям взагалі. Останній раз бабуся і дідусь бачились з онуком восени 2016 року під час побачення з [PERSON], з того самого періоду і по теперішній час жодної спроби побачитися з онуком з їхнього боку не було, жодної зустрічі чи телефонної розмови і тим більше інформація щодо приниження позивачів, здійснення агресивних нападів, прокльонів та образливих фраз в їх бік - є неправдивою. [PERSON] усвідомлює всю відповідальність щодо всебічного та повноцінного виховання сина і жодним чином не перешкоджає його спілкуванню з бабусею та дідусем. З 2016 року жодного разу ні батько, ні його батьки не надавали матеріальну допомогу матері на утримання дитини. І за таких обставин [PERSON] була змушена звернутися до суду щодо стягнення з колишнього чоловіка аліментів на утримання неповнолітнього сина, але. батьком рішення не виконувалось в добровільному порядку, тому на виконання рішення суду про стягнення аліментів за заявою [PERSON] було відкрите виконавче провадження та здійснюється стягнення аліментів в примусовому порядку. В вересні 2017 р. [PERSON] став школярем, позивачі не приходили до школи на свято 1-го вересня та не привітали його зі святом. Щодо надання на ім'я відповідачки довіреності від [PERSON] на продаж належної йому квартири для забезпечення майбутнього дитини, то ця інформація не відповідає дійсності, так як такі дії було вчинено після розлучення в порядку поділу спільного майна подружжя та не мають жодного відношення до утримання дитини. Щодо прописки дитини, то згода батька на прописку [PERSON] необхідна. З цього питання [PERSON] неодноразово зверталась до свого колишнього чоловіка ще в той період, коли вони знаходились в шлюбі, але в нього ніколи не було на це часу, адже порядок державної реєстрації місця проживання дитини потребує участі обох батьків. Не вирішене це питання і на поточну дату, так як без згоди батька це здійснити не можливо. За результатами розгляду заяви позивача 1 до Уповноваженого Президента України з прав дитини щодо порушення прав [PERSON] [INFO] р.н, встановлено, що [PERSON] належним чином займається вихованням сина, створює всі належні умови для здобуття ним освіти, жодного разу дитина не скаржилась на погані стосунки з матір'ю, на тілі хлопця жодного разу не було помічено наслідків фізичного насилля, та він ніколи не перебував у пригніченому стані, завжди веселий, жвавий та життєрадісний. Враховуючи все вищенаведене обставини, які викладено в позовній заяві не доведено позивачами та взагалі не відповідають дійсності (а.с.19-23). Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2018 року, дана судова справа надійшла в провадження судді Київського районного суду м.Харкова Нев'ядомському Д.В. у зв'язку із звільненням з посади судді Київського районного суду [PERSON]. на підставі рішення Вищої ради правосуддя №2032/0/15-18 від 26.06.2018 року "Про звільнення судді [PERSON]. з посади судді Київського районного суду м.Харкова у відставку". Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2019 р. справу було передано для розгляду судді Чередник В.Є., підстава проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: перебування судді у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У судове засідання позивачі та їх представник не з'явились, 09.04.2019 р. до канцелярії суду представник позивачів подала письмову заяву з проханням розглянути справу за відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримує в заявленому обсязі з підстав, викладених у позові, просила позов задовольнити і ухвалити рішення з урахуванням письмових доказів по справі (а.с.159). Відповідач та її представник у судове засідання не з'явились, 08.04.2019 р. до канцелярії суду представник відповідача подала клопотання про проведення розгляду справи без участі відповідача та її представника, просила прийняти рішення у справі з врахуванням Висновку Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради №531 від 08.08.2018 р. щодо визначення порядку участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітнього онука [PERSON], [INFO] (а.с.155). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, 30.08.2018 р. до канцелярії суду надійшла заява за підписом директора Департаменту служб у справах дітей О.П.Малько про розгляд справи без участі представника Департаменту, при винесенні рішення просили врахувати інтереси малолітньої дитини [PERSON] (а.с.103). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Суд, дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви по суті справи, оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON], [INFO], є сином позивачів, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], виданим 22 травня 1968 року Миколаївською посрадою м.Слав'янська Донецької області, серія [NUMBER] в якому позивачі [PERSON] та [PERSON] вказані його батьками (а.с.15). Син позивачів [PERSON] з 23 червня 2009 р. по 18 квітня 2016 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Під час шлюбу, [INFO], в них народилася дитина, [PERSON], у свідоцтві про народження якого, виданого 09.11.2010 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, серія [NUMBER], вони записані батьками дитини (а.с.27). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2016 р. шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано (а.с.16). Після розірвання шлюбу між батьками, дитина залишилась проживати з матір'ю та проживає по теперішній час за адресою [ADDRESS]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними бабою й дідом малолітнього [PERSON], [INFO] Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів визначено Сімейним Кодексом України. Відповідно до частин 9 та 10 статті 7 Сімейного Кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Так, згідно зі ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Вимогами ст.18 СК України передбачені способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права. Згідно до ст.263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 СК України. За положеннями ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст.3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Оскільки дід, баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, питання щодо способів участі одного із батьків, баби та діда має вирішуватися судом не тільки з урахуванням інтересів кожного з них, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками, права на безперешкодне спілкування з бабою та дідом, що є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Одним із завдань Сімейного Кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1). Виховання у колі сім'ї, як раз передбачає у повній сім'ї, тобто при участі усіх членів родини, як молодших, так і старших, і баби з дідом у тому числі. Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Статтею 19 Сімейного Кодексу України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку про визначення порядку участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітнього внука [PERSON], [INFO], Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне встановлення порядку участі баби [PERSON] та діда [PERSON] у вихованні малолітнього внука [PERSON], [INFO], визначивши час: друга, четверта неділя місяця з 14.00 до 18.00 за згодою дитини (а.с.114-115). Суд вважає за можливе погодитися з вказаним висновком органу опіки і пікдування про надання можливості спілкування баби й діда дитиною в присутності матері, враховуючи малолітній вік [PERSON], довготривалу відсутність його контактів з бабою й дідом та особисте ставлення дитини до них. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог та встановлення способу участі баби й діда у вихованні дитини та спілкуванні із нею визначивши час: друга, четверта неділя місяця з 14.00 до 18.00 за згодою дитини, що також узгоджується із висновком органу опіки та піклування варіанті. Беручи до уваги вік дитини, обставини справи, суд вважає, що вимоги позивачів про встановлення їх участі у вихованні і спілкуванні з внуком без присутності матері, літній відпочинок внука у заміському домоволодінні баби й діда без присутності матері - є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial