Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

14 квітня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 24 березня 2014 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 25581 грн. 45 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися в такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Однак, порушивши такий порядок погашення кредиту та сплати, нарахованих за період користування кредитом, відсотків, відповідач належним чином зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 25 березня 2015 року має прострочену заборгованість на загальну суму 24259 грн. 91 коп. Просить суд стягнути з відповідача на власну користь вказану заборгованість та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача Акінча В.В., діюча в силу повноважень, що ґрунтуються на довіреності № 2515-О від 16 серпня 2013 року, не з'явилася, суду надано заяву в якій просить судовий розгляд справи проводити без її участі, на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, рішення винести у відповідності до закону, судові витрати не стягувати з нього, оскільки він є інвалідом ІІІ групи. Суд, дослідивши подані документи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 24 березня 2014 року між сторонами з метою створення сприятливих умов для виконання зобов'язань по кредитному договору № SAMDN23000004198934 від 11 жовтня 2005 року, було підписано генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Згідно розділу 1 «Реструктуризація заборгованості» даної угоди, сторони погодили зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання кредиту, а саме: процентів на 5562 грн. 25 коп. та штраф на 1390 грн. 52 коп. Заборгованість по договору кредиту з дати підписання генеральної угоди складає 27293 грн. 78 коп. Кінцева дата погашення заборгованості 31 березня 2016 року. Згідно розділу 2 «Приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт» банк надає [PERSON] строковий кредит в сумі 25581 грн. 46 коп. на строк 24 місяці з 24 березня 2014 року по 31 березня 2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 25581 грн. 46 коп. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в вказані строки. Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця, позичальник надає банку щомісячний платіж в сумі 1280 грн. 10 коп. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31 березня 2016 року. Згідно п. 2.2. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 6952 грн. 77 коп.(а.с. 6) Враховуючи наведені обставини, суд визнає, що між сторонами склалися спірні кредитні правовідносини, які регулюються нормами статей 523, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно розрахунку заборгованості прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 25 березня 2015 року складає 24259 грн. 91 коп., з яких: · заборгованість за кредитом - 16163 грн. 42 коп.; · заборгованість по процентам за користування кредитом - 497 грн. 19 коп.; · заборгованість за пенею та комісією - 646 грн. 53 коп.; · залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2. Генеральної угоди - 6952 грн. 77 коп.(а.с. 4) Враховуючи, що відповідач у порушення умов договору своєчасно не сплатив щомісячний платіж в сумі 1280 грн. 10 коп. для погашення заборгованості по кредиту, позивач обґрунтовано звернувся до суду з вимогами про повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії. Одночасно вирішуючи позовні вимоги про стягнення залишку за несплаченим штрафом, суд дійшов такого висновку. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями. На час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», м. Слов'янськ Донецької області визначено як населений пункт, в якому здійснювалась антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р дію цього розпорядження було зупинено. Проте, постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, розпорядження № 1079-р визнано не чинним. Як встановлено у судовому засіданні, місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: м. Словянськ, вул. Комунарів, буд. 50 кв. 11, тобто в населеному пункті, де здійснювалась антитерористична операція. Враховуючи, що прострочена заборгованість за наданим кредитом утворилась у період з 30 травня 2014 року, отже, у період здійснення на території м. Слов'янська антитерористичної операції, штраф у розмірі 6952 грн. 77 коп., який нарахований банком до сплати - стягненню не підлягає, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених вимог. Відповідач у своїй заяві просив не стягувати з нього судовий збір, оскільки він є інвалідом ІІІ групи. Однак, відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди І та ІІ груп. Оскільки, відповідач не належить до таких груп, судові витрати підлягають стягненню з нього на користь банку в мінімальному розмірі встановленому ЗУ «Про судовий збір», а саме 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial