Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

03.02.2020 до суду звернувся [PERSON] з заявою про видачу обмежувального припису, посилаючись на те, що 31.05.2014 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки заявника з [PERSON] вже тривалий час були напружені. З народженням другої дитини - доньки [PERSON] , чоловік почав застосовувати до заявника як фізичне, так і психологічне насильство. Це проявлялось у нанесенні їй побоїв та постійних образах нецензурною лайкою. Він постійно провокував її на скандали, не соромлячись малолітніх дітей та не турбуючись про її здоров`я як матері, яка годує маленьку дитину. 01.01.2020 року, після випадку ненормального поводження її чоловіка з дитиною, по дорозі додому вона намагалась з`ясувати причину такої поведінки та запевнити, що таке відношення до дитини є неприпустимим. Проте, це тільки ще більш обурило [PERSON] та він заборонив їй висловлювати свою думку. 02.01.2020 року вона повідомила чоловіка, що їхні відносини треба закінчувати, оскільки не хоче та не може терпіти його зневажливе відношення до неї та дітей. Вона поїхала до своїх батьків до м. Васильків. На протязі майже трьох тижнів [PERSON] не зв`язувався з заявником та не цікавився дітьми, обмежившись за весь лише однією смскою.? За останній час у відповідача постійно спостерігаються неконтрольовані спалахи агресії. Він зриває свою злість на ній та дітях. Його постійні докори та депресивний стан впливають на її самопочуття, пригнічуючи її емоційний стан. Остаточно вирішивши для себе, що подружнє життя з відповідачем закінчилось, 18.01.2020 вона разом зі своїм батьком приїздила до їхнього з [PERSON] помешкання за адресою: [ADDRESS] для збирання речей, які залишились. Намагаючись потрапити до квартири, вона виявила заміну замків. Проте, [PERSON] відкрив двері та впустив її разом з моїм батьком та сином до квартири. Коли вона почала збирати речі, [PERSON] дістав револьвер та почав погрожувати їй та її батькові, при цьому він забрав силою їхнього сина та тримав його, всупереч того, що дитина плакала та просилась до матері. Заявник зателефонувала подрузі та викликала на допомогу чоловіка подруги - [PERSON] , який також є її кумом. [PERSON] , в ході сварки, більше обурився, попрямував до сейфу, з якого дістав рушницю, зарядив її та почав погрожувати її застосувати. Батько - [PERSON] викликав патруль поліції. Коли [PERSON] почув, що приїхала поліція, він почав розряджати рушницю та в цей час заявник змогла відчинити двері. [PERSON] було затримано та вилучено зброю. На [PERSON] було складено два адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 191 КУпАП та за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Наразі справи про адміністративні правопорушення за вищезазначеними статтями знаходяться на розгляді в Києво-Святошинському районному суді Київської області. За її заявою від 18.01.2020 до ЄРДР (кримінальне провадження 12020110200000340) внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 129 КК України (погроза вбивством). На даний час вона разом з дітьми мешкає окремо від чоловіка за адресою своїх батьків: [ADDRESS] . Тому просила встановити обмежувальний припис терміном на шість місяців стосовно [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , шляхом: заборони [PERSON] наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання (перебуваня) [PERSON] , адреса: [ADDRESS] ; заборони [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори, іншу переписку шляхом стільникового зв`язку з [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборони [PERSON] використання та розповсюдження особистих даних [PERSON] (фото, відео, телефонні контакти). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.02.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 31 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №595, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 31.05.2014. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.02.2017 та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтом про народження серія [NUMBER] від 14.08.2019. Заявник зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №3232-563358-2017 від 27.06.2017. До 02.01.2020 р. заявниця проживала з [PERSON] за вказаною адресою. З 02.01.2020 заявник проживає зі своїми батьками за адресою: [ADDRESS] . 18.01.2020 між [PERSON] , [PERSON] виникла конфліктна ситуація, учасником якої також став батько позивача - [PERSON] . Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ГР №209043 від 18.01.2020 за ч. 1 ст. 192 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №209435 від 18.01.2020 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП., які були складені в результаті застосуванням [PERSON] фізичної сили, погрози вбивством та зброї. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 19.01.2020 за заявою [PERSON] було зареєстроване кримінальне провадження 12020110200000340 за ст. 129 ч.1 КК України щодо погрози вбивством [PERSON] її чоловіком [PERSON] 07.02.2020 слідчим за погодженням з процесуальним керівником повідомлено про підозру [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. З пояснень представник заявника, протоколу допиту свідка [PERSON] , досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] систематично застосовує до [PERSON] домашнє насильство у вигляді словесних образ, погроз, залякування, стусанів, погроз вбивством та застосуванням зброї. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених статтею 350-7 ЦПК України, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу (статті 350-7 ЦПК України). З досліджених в судовому засіданні доказів убачається наявність домашнього конфлікту між сторонами, що мало наслідком звернення заявниці із заявою до поліції. Враховуючи встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язку, зокрема, встановленого п. 5 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В той же час, суд вважає можливим застосувати такі заходи на строк 3 місяця, що не позбавляє заявницю звертатися до суду з заявою про продовження такого строку при наявності доказів на підтвердження ризиків домашнього насильства. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги ризики та, враховуючи, задекларовані у ст. 3 Конституції України гарантії держави, відповідно до яких людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вважає, що обмеження прав [PERSON] переслідує законну мету, здійснюється відповідно до закону та є необхідним у демократичному суспільстві для досягнення законної мети безпека постраждалої особи від потенційного домашнього насильства. Суд вважає, що вимога "доступності закону" дотримана, оскільки всі вказані у цьому рішенні нормативні акти були опубліковані у належному порядку. Беручи до уваги всі обставини справи суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та видачу обмежувального припису терміном на 6 місяці. Роз`яснити, що згідно ч.1 ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: partial