Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

11.10.2017 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог вказує, що з 13 травня 2006 року до 02 листопада 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син, [PERSON],[INFO]. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 31 серпня 2009 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти у розмірі ј частини всіх видів його доходів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. За останні 4 роки відповідач мав офіційний, але дуже нестабільний і непостійний дохід, тому виплачував дуже мало аліментів, цих сум занадто мало для належного утримання підростаючого підлітка. На даний час їх син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у звязку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та інш. В місті проживання відповідача, регіональна середня заробітна плата становить 14000 грн. на кінець 2017 року, тому позивач вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просила суд збільшити розмір аліментів та змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду від 31 серпня 2009 року, стягнувши з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина, [PERSON],[INFO] ,аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом подання до суду відзиву на позов не скористався,а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 травня 2006 року до 02 листопада 2009 року. [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим відділом Реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 2044. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 31 серпня 2009 року з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснював, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. З огляду на викладене, суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий визначено законом. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначено законом (частина друга статті 182 СК України). Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 р. N 2246-VIII, розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 року з 01.01.2018 року становить 1944 гривень. Відповідно розмір стягуваних аліментів не може бути меншим ніж 972 гривень на місяць. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для часткового задоволення позовних вимог та зміну способу стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме в сумі 1500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав малолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений і на відповідача. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Крім того, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 гривень на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial