Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Харківський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 9224,91 грн. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.09.2018 року відповідач звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної карти. За особистою заявою відповідача наказом від 12.09.2018 року йому було надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю з 13.09.2018 по 07.09.2019 року .В порушення вимог законодавства відповідач не повідомив центр зайнятості про те, що в період перебування на обліку він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Харківський вагонобудівний завод» з 24.10.2018 року , згідно наказу про прийняття на роботу №434 від 23.10.2018 року .На підставі виявленого факту проведено перевірку обгрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатами якої складено акт. У зв`язку з цим, Харківським міським центром зайнятості 17.01.2019 р. виданий наказ №40 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю відповідачу за період з 24.10.2018 року по 08.01.2019 року у розмірі 9224,97 грн. 14 березня 2019 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до судового засідання . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували , посилаючись на те, що відповідач не отримував матеріальної допомоги по безробіттю та представником позивача до суду не надано жодних доказів надання такої допомоги . Відповідач усно в п,яти денний строк, звернувся до центру зайнятості з заявою про зняття його з обліку в зв,язку з працевлаштуванням, оскільки останній день припадав на вихідні . Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, з,ясувавши обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини . Відповідно до ст. 39 Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,що 06.09.2018 року [PERSON] року звернувся до Харківського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного та з заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю. В заяві про надання статусу безробітного від 06.09.2018 року відповідач зазначив, що він не перебуває в будь-яких трудових відносинах та не отримує дохід . Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів. Перевіркою достовірності даних спеціалістом Харківського міського центру зайнятості була отримана інформація що під час перебування на обліку в Харківському міському центрі зайнятості як безробітний, [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Харківський вагоннобудівний завод» з 24.10.2018 року . Згідно висновку Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 17-СЛ від 15.01.2019 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Закону України «Про зайнятість населення», згідно наданих підприємством документів встановлено, що згідно з наказом №434 від 23.10.2018 року [PERSON] було прийнято на ТОВ «Харківський вагонобудівний завод`з 24.10.2018 року . Згідно з наказом №443 від 29.0.2018 рок його звільнено 29.10.2018 року , відповідно до ст. 36 п. 1 КЗпПУ за згодою сторін. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про зайнятість населення» зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. 17.01.2019 року Харківським міським центром зайнятості видано наказ №40 щодо повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] за період з 24.10.2018 року по 14.01.2019 року у розмірі 9892,19 грн. Згідно довідки про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення, яке підлягає поверненню заборгованість складає 9224,97грн. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Позивач 17.01.2019 року направив [PERSON] зазначений наказ та лист-претензію про необхідність повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю у розмірі 9224,97 грн. з попередженням про те що, у разі відмови повернення коштів добровільно, справу буде передано до суду для стягнення коштів у судовому порядку. Однак, відповідач кошти не повернув. Як вбачається з витягів з відомостей [PERSON] нарахована допомога по безробіттю 20.11.2018 року у розмірі 8591,60 грн. 10.12.2018 року у розмірі 2692,90 грн. 29.12.2018 року у розмірі 1692,68 грн. 10.01.2019 року у розмірі 1505,36 грн. Однак , представником позивача не надано належних та допустимих доказів , того що відповідачем [PERSON] сума нарахованих коштів , як допомога по безробіттю у розмірі 9224,97 грн. отримана. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Харківського міського центру зайнятості задоволенню не підлягають. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed