Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

I. Позиції учасників справи. 1. Звертаючись до суду, [PERSON] просив відібрати у його колишньої дружини [PERSON] сина [PERSON] [INFO] та визначити місце його проживання з батьком, а дочки [PERSON] [INFO] з матір`ю, визначивши спосіб та порядок спілкування батька з дочкою та матері з сином, а також зобов`язати відповідачку надавати йому можливість участі у лікуванні та реабілітації дочки, узгоджувати з ним порядок і спосіб її лікування, надавати медичну документацію стосовно лікування і реабілітації дитини. Посилався на те, що відповідачка самовільно забрала дітей і залишила місце спільного проживання. Стверджував, що вона не здійснює належний догляд за дітьми та змінює місце свого проживання, не повідомляючи про це позивача, чим створює перешкоди у спілкуванні батька з дітьми. Наголошував на тому, що донька [PERSON] є дитиною з інвалідністю, потребує особливого догляду, а відповідачка не повідомляє його про стан здоров`я дитини, не погоджує з ним лікування, тому він побоюється, що мати не приділяє належної уваги лікуванню дитини. 2. [PERSON] вимоги позивача не визнала. Вважає, що спілкування батька з дітьми перешкоджає їх нормальному розвиткові, оскільки той є людиною агресивною, схильною до сімейного насильства та вчинення інших правопорушень. Зважаючи на це, вона звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому зазначила, що подружнє життя з позивачем не склалось і наразі вона разом з дітьми проживає за іншою адресою в окремому приватному будинку, який належить їй на праві приватної власності, має достатню кількість грошових коштів для належного утримання та виховання дітей. За час проживання з нею у дітей склався звичний образ життя, донька [PERSON] проходить реабілітацію. Просила визначити місце проживання дітей з нею. 3. Орган опіки та піклування в особі Маріупольської міської ради, позов [PERSON] щодо відібрання сина вважав необґрунтованим, надав висновок стосовно доцільного способу його спілкування з дітьми. II. Щодо фактів. 4. Сторони уклали шлюб 04.06.2015 року (т.1, а.с.11), [INFO] народили сина [PERSON] (т.1, а.с.13), а 18.06.2017 року дочку [PERSON] (т. 1, а.с.12). 5. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано (т.3, а.с.230-231). Відповідачка змінила прізвище на [PERSON] (т.3, а.с.237). 6. Сторони не заперечують, що в листопаді 2017 року відповідачка покинула чоловіка і з дочкою [PERSON] змінила місце проживання. Син [PERSON] залишався у батька до січня 2018 року, наразі також живе з відповідачкою. До червня 2018 року позивач спілкувався із сином в середньому 3 рази, з дочкою - 1-2 рази на тиждень. Діти були на повному утриманні батька, відвідували розважальні центри, зоопарк, їздили на море. 7. Позивачем надано чеки про придбання дитячих харчових продуктів, квитків до зоопарку, датовані лютим-червнем 2018 року (т.1, а.с.24-51). 8. 19.04.2018 року позивач звернувся із заявами про перешкоджання відповідачкою спілкуванню з дітьми до Кальміуського відділку поліції та Органу опіки та піклування (т.1, а.с.21-23). У травні того ж року отримав повідомлення поліції про відсутність в діях відповідачки ознак складу кримінального правопорушення (т.1, а.с. 18, 19). 9. Також [PERSON] звернувся до Кальміуського відділку поліції із заявою про те, що 13.06.2018 року невстановлені особи спричинили йому тілесні ушкодження (т.1, а.с.14). У судовому засідання стверджував, що його побили родичі відповідачки. 10. [PERSON] звертався до Органу опіки та піклування щодо зауважень до акта обстеження житлових умов проживання дітей у [PERSON] (т.1, а.с. 61-64, 81-84), а також щодо незаконного перешкоджання дружиною його спілкуванню з дітьми (т.1, а.с.65-67, 85-87). 11. 26.08.2018 року позивач звернувся до Кальміуського відділку поліції із заявою про те, що [PERSON] неналежно виконує батьківські обов`язки. Перевіркою ознак складу злочину не встановлено (т.2, а.с.206) 12. Відповідачка зверталась до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] Просила заборонити йому наближатись до неї та її дітей на відстань ближче 100 метрів, вести листування, телефонні переговори з нею та дітьми, усунути перешкоди в користуванні її майном (т.2, а.с. 235-241). Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.11.2018 року в задоволенні заяви відмовлено (т.2, а.с.242-243). 13. Згідно з витягом з ЄРДР від 07.08.2018 року водій [PERSON] 21.07.2018 року о 04 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем Audi A6 реєстраційний номерний знак [NUMBER] , на Приморському бульварі в Центральному районі м. Маріуполя, повертаючи ліворуч на пр. Металургів, не впорався з керуванням транспортним засобом та скоїв наїзд на бордюр, після чого виїхав за межі проїзної частини. В результаті ДТП малолітньому пасажирові [PERSON] 2015 року народження були спричинені тілесні ушкодження у вигляді подряпини правої лобної долі (т.2, а.с.252). [PERSON] стверджує, що ДТП сталося внаслідок різкого погіршення стану здоров`я. Відчувши, що почуває себе зле, вирішив відвезти сина до прабабки, однак втратив свідомість та наїхав на бордюр. 14. 05.10.2018 року до чергової частини Кальміуського відділку поліції надійшла ухвала слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя щодо внесення до ЄРДР відомостей, наведених у заяві [PERSON] про вчинення злочину її колишнім чоловіком [PERSON] , який під час конфлікту погрожував їй фізичною розправою (т.2, а.с.253) 15. Позивач [PERSON] звертався: до головного лікаря Міської лікарні № 3 та Управління охорони здоров`я Маріупольської міської ради щодо надання медичної документації стосовно його дітей, а також відомостей щодо своєчасності, повноти та якості лікування доньки [PERSON] (т.1, а.с. 68-71); до Департаменту освіти, директора «Ясла-садок № 167» щодо повідомлення про факти пропуску відвідувань [PERSON] дитячого закладу та надання інформації про осіб, які приводять його до закладу, а також стосовно переводу сина до іншого дитсадка (т.1, а.с.72-75). 16. Наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 20.04.2018 року з [PERSON] стягнено аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісяця (т.1, а.с. 118). 17. За довідкою Центрального ВДВС м. Маріуполя розмір заборгованості за аліментами станом на 01.10.2018 року становив 33670 грн. (т.2, а.с. 251). 18. З наданих відповідачкою відеоматеріалів убачається, що у спілкуванні з нею позивач використовує ненормативну лексику принизливої спрямованості. 19. Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.10.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто у вчиненні стосовно відповідачки домашнього насильства психологічного характеру (т.3, а.с.242-244). 20. За повідомленням Маріупольського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради відповідачка проінформована про можливість отримання соціальних послуг в Кальміуському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 16.04.2018 року, однак самостійно до психолога, невролога центру не зверталась (т.2, а.с. 13-14, 17). 21. Кальміуський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради 28.11.2018 року повідомив відповідачку про те, що 12.10.2018 року до них звернувся [PERSON] із заявою про надання послуг медіації, на що його дружина дала згоду, однак надати послуги медіації не видається можливим відповідно до абзацу 2 п. 2 Державного стандарту соціальної послуги посередництва (медіації) (т.2, а.с.275). 22. [PERSON] звертався до ПАТ «Маріупольгаз» з заявою про те, що за адресами: [ADDRESS] мається незаконна врізка до системи газопостачання, що створює аварійну небезпеку та загрозу життю мешканців будинку. Проведеним обстеженням встановлено, що незаконних врізок і підключень до системи газопостачання не виявлено (т.2, а.с. 276). 23. Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради у висновку від 10.10.2018 року вважає доцільним визначити місце мешкання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з матір`ю та визначити такий порядок спілкування батька з донькою [PERSON] : щотижнево у вівторок з 17 години 30 хвилин до 20 години щотижня без присутності матері та з 16 години п`ятниці до 20 години суботи за місцем мешкання батька, без присутності матері (т.2, а.с.21-23, 140-143). 24. Аналогічний порядок спілкування [PERSON] із сином встановив Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради на засіданні 20.11.2018 року (т.3., а.с.66-67). 25. [PERSON] є дитиною з інвалідністю, перебуває на диспансерному обліку у педіатра з діагнозом: шунт-залежна гідроцефалія, кістозно-гліозні зміни внаслідок перівентрікулярної лейкомаляції з синдромом рухових порушень (т.2, а.с. 172). 26. За повідомленням КЗ «Маріупольське територіальне медичне об`єднання здоров`я дитини та жінки» [PERSON] не знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.07.2018 року. [PERSON] перебуває на обліку дитячого невролога, зверталась на прийом 02.11.2017 року та 01.02.2018 року, після чого у лікаря не була (т.1, а.с.196). 27. 08.06.2018 року зроблено рентгенограму дитині [PERSON] (а.с.255), 23.02.2018 року оглянута дитячим неврологом (т.2, а.с.264-266). 28. За консультативним висновком спеціаліста від 30.03.2018 року [PERSON] рекомендована консультація нейрохірурга, ЛФК тощо (т.2, а.с. 267, 268). У той же день проведено МРТ (т.2, а.с.269). Останній раз вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 08.10.2019 по 22.10.2019 року (т.3, а.с.239). 29. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , обтяження на якого припинено 20.06.2018 року (т.2, а.с.254-261). За цією ж адресою відповідачка зареєстрована (т.3, а.с.228). 30. Орган опіки та піклування обстежував умови проживання в будинку за адресою: [ADDRESS] , де мешкає відповідачка з дітьми, створені умови необхідні для їх проживання. Будинок газифікований, мається водопостачання, зручності в будинку, необхідні меблі, електропобутова техніка. Санітарний стан будинку задовільний. Діти забезпечені спальними місцями, іграшками, одягом за сезоном. Згідно з характеристикою КСН «Лучистий» від 19.09.2018 року відповідачка доброзичлива, чуйна, хороша матір, виховує двох дітей (т.2, а.с.21-23). 31. Відповідачка перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту Маріупольської міської ради та отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 1720 грн. щомісяця, разом за період з березня 2018 по серпень 2018 року отримано виплат на суму 9460, 00 грн. (т.2, а.с. 253). Також отримує соціальну допомогу дитині-інваліду в розмірі 1762 грн. щомісяця (т.2, а.с.263). 32. [PERSON] отримував заробітну плату у ВНЗ «Маріупольський коледж мистецтв» за період з квітня 2018 року по грудень 2018 року в розмірі 74365,36 грн.(т.3., а.с.85) 33. За довідкою-характеристикою, виданою дільничним офіцером Центрального відділу поліції, [PERSON] характеризується з позитивного боку, спиртними напоями не зловживає, підтримує доброзичливі стосунки з сусідами (т.1, а.с. 227) 34. З характеристики, наданої головою КСН «Портовський», вбачається, що [PERSON] зарекомендував себе з позитивного боку, доброзичливий та ввічливий з сусідами, приймає активну участь у суспільній діяльності, активно займається вихованням дітей (т.1, а.с. 228). 35. З характеристики, наданої вищим навчальним закладом комунальної форми власності «Маріупольський коледж мистецтв» вбачається, що [PERSON] зарекомендував себе як сумлінний, працьовитий та відповідальний працівник. Конфліктних ситуацій не допускає, з підлеглими ввічливий та справедливий. У суспільному житті проявляє ініціативу, користується повагою серед студентів (т.2, а.с. 3). 26. Наразі [PERSON] не працює, перебуває на обліку в Маріупольському центрі зайнятості. III. Щодо процедури. 37. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 38. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 39. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 81 ЦПК). IV. Щодо права. 40. Нормами ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК) передбачено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. 41. Згідно зі ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. 42. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст. 155 СК). 43. Відповідно до ст. 141 цього ж Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 44. Згідно зі ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. 45. Відповідно до ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку. 46. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 47. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 48. Відповідно до ст. 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 49. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. 50. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. 51. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. 52. Нормами ст. 19 СК передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 53. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 54. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 55. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. 56. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. 57. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. 58. Відповідно до ч. 1 ст. 162 СК якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. 59. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" (далі - Закон) закріплено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 60. Відповідно до ст. 15 Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. 61. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. 62. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 63. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (ст. 1 Закону). 64. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 65. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 66. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). V. Висновки суду. А. Щодо відібрання дитини та повернення її до місця попереднього проживання. 67. За змістом наведених норм сімейного права ухвалення рішення щодо негайного відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання є не обов`язком, але правом суду, яке реалізується з урахуванням конкретних обставин справи. 68. Судом у цій справі встановлено, що сторони мають позитивні характеристики, бажання утримувати й виховувати дітей, близькі за рівнем матеріально-побутові умови, що є придатними для їх проживання. 69. Таким чином, у справі відсутні докази того, що відповідачка є неблагонадійною, знаходиться у нестабільному стані (матеріальному, соціальному, психічному тощо), жорстоко поводиться з дітьми чи не піклується про них, або що дитину буде поміщено у краще для виховання середовище в разі проживання з батьком. Окрім того, у судовому засіданні позивач хоча й не відмовився від сформульованих у позовній заяві вимог, але заявив, що не наполягає на відібранні сина у матері та просив встановити спосіб його участі у вихованні дітей, який відповідав би принципу рівноправ`я батьків у цьому питанні. 70. Разом із тим, як зазначалось, син [PERSON] з січня 2018 року проживає за місцем мешкання матері, де в нього утворилося стабільне середовище. Очевидно, що передача сина батьку, зміна місця проживання та дошкільного навчального закладу, необхідність адаптації до нового оточення порушить цю стабільність. 71. За таких обставин суд не має підстав для висновку про те, що відібрання сина у матері та передача його батькові відповідає найкращим інтересам дитини, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні відповідних вимог позивача. Б. Щодо визначення місця проживання дітей. 72. З тих же підстав підлягає задоволенню зустрічний позов. 73. Попри те, що діти фактично мешкають із матір`ю, заперечення батька щодо місця проживання сина та його твердження щодо нездатності матері забезпечити належне виховання дітей дає їй право на звернення до суду за захистом свого права, яке по суті не визнається та оспорюється протилежною стороною. Поведінка та претензії колишнього чоловіка створюють для неї умови невизначеності, які мають бути усунуто судом. В. Щодо встановлення порядку та способу участі батька у вихованні дітей. 74. Як зазначалось, остаточна позиція позивача у цьому спорі полягає в тому, що діти можуть залишатися з відповідачкою, але при цьому повинен бути встановлено такий спосіб його участі у вихованні дітей, який відповідав би принципу рівності прав батьків щодо дітей. 75. Аналіз наведених вище норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. 76. Органом опіки і піклування запропоновано наступний порядок спілкування батька з дітьми: щотижнево у вівторок з 17 години 30 хвилин до 20 години щотижня без присутності матері та з 16 години п`ятниці до 20 години суботи за місцем мешкання батька без присутності матері. 77. [PERSON] вважав можливим такий спосіб його спілкування з дітьми: 1) щотижня з 16 години п`ятниці до 21 години неділі; 2) щотижня з 16 години середи до 10 години четверга; 3) на день народження батька та його близьких родичів; 4) кожного непарного року на день народження доньки [PERSON] ; 5) щороку 10 днів протягом відпустці батька. Згодом позивач вважав достатнім спілкуватись з дітьми з 15 години вівторка до 09 години середи, та з 09 години п`ятниці до 21 години неділі. 78. Стосовно першого пункту цієї пропозиції суд зауважує, що позбавлення матері можливості проводити з дітьми вихідні дні є несправедливим. На думку суду, вечір п`ятниці та субота є достатнім часом для батька та дозволить матері також проводити один вихідний день з дітьми. 79. Суд підтримує пропозицію органу опіки і піклування щодо спілкування батька з дітьми в один із будніх днів тижня, однак вважає неефективним побачення за відсутності матері протягом двох з половиною годин, а тому з урахуванням роботи дитячих дошкільних установ визнає можливим надати позивачу право спілкування з дітьми щотижня з 15 години вівторка до 09 години середи. 80. Спілкування батька з дітьми у дні народження не викликає заперечень як такий, що не суперечить принципам розумності, справедливості, балансу прав сторін та інтересам дітей. При цьому суд вважає за можливе встановити такий порядок, щоб кожен з батьків міг святкувати дні народження дітей почергово через рік. 81. Також суд не знаходить підстав для відмови позивачу у спілкуванні з дітьми в день його народження. З тих же міркувань суд погоджується з вимогою позивача стосовно щорічного спілкування з дітьми протягом 10 днів поспіль під час його відпустки. Цей порядок забезпечує можливість батька повноцінно брати участь у вихованні дітей. 82. Позиція відповідачки, що унеможливлює будь-яке особисте спілкування позивача з дітьми, є неприйнятною. Дані про те, що позивач зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, веде аморальний спосіб життя чи жорстоко ставиться до дітей в матеріалах справи відсутні. Необережне керування позивачем транспортним засобом, що призвело до ДТП, внаслідок якого його син отримав подряпину, також не може бути використано як привід до абсолютного позбавлення його права на спілкування з дітьми. 83. [PERSON] має власне житло, позитивні характеристики. Під час окремого проживання сторін придбавав харчові продукти, іграшки, дитячий одяг, опікувався здоров`ям дітей, що характеризує його як турботливого батька. При цьому він намагався урегулювати сімейний конфлікт, про що свідчить його звернення до Кальміуського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради із заявою про надання послуг медіації. 84. Дійсно, між сторонами склались гостро неприязні стосунки, на ґрунті яких позивач вдавався до образ та інших проявів психологічного насильства стосовно позивачки, що може негативно вплинути на дітей. Але це ті обставини, які характеризують міжособистісні відносини батьків і жодним чином не стосуються ставлення кожного з них до своїх дітей. За таких обставин не можна вважати побачення батька з дітьми у присутності матері таким, яке викликано інтересами дітей. 85. З урахуванням конкретних обставин справи, наявних між сторонами стосунків, віку та стану здоров`я дітей, суд вважає за необхідне встановити такий спосіб участі батька у вихованні дітей, згідно з яким він має право на побачення з ними без присутності матері: 1) щотижня з 15 години вівторка до 09 години середи; 2) щотижня з 15 години п`ятниці до 20 години суботи; 3) щороку 03 лютого (день народження батька) з 10 до 18 години; 4) 18 червня (дань народження дочки) кожного парного року з 10 до 20 години; 4) 10 липня (дань народження сина) кожного непарного року з 10 до 20 години; 5) спільний відпочинок щороку протягом 10 днів під час відпустки батька. 86. Попри те, що у позовній заяві [PERSON] не ставиться питання про встановлення способу його спілкування з сином, суд визначає такий спосіб і не вважає це порушенням принципу диспозитивності цивільного процесу, оскільки за даних обставин такий вихід за межі попередньо заявлених вимог узгоджувався з остаточною позицією позивача, сформульованою ним під час судового засідання та зумовлений необхідністю забезпечення ефективного захисту прав позивача. 87. Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захист закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13). 88. Відмовляючи у задоволенні позову щодо відібрання від матері сина, суд зобов`язаний був визначити обсяг прав його батька, інакше спір залишився б невирішеним, а правове становище позивача щодо сина - невизначеним. 89. Разом із тим, вимога щодо спілкування з дитиною у дні народження близьких родичів її батька не може бути задоволена як така, що недостатньо вмотивована та конкретизована. Позивач не наводить коло близьких родичів та не вказує дати їх народження. За чинним законодавством України близькими родичами вважаються чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням. Водночас, Сімейний кодекс України окрім відносин між подружжям та батьками й дітьми, також регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком (ч. 2 ст. 2), котрі є самостійними суб`єктами сімейного права, за захистом якого можуть звертатися до органу опіки та піклування або до суду, зокрема щодо вирішення спорів про участь баби, діда, прабаби, прадіда, братів, сестер, мачухи, вітчима у вихованні дитини (ст. 163 СК), який у цій справі відсутній. Г. Щодо зобов`язання відповідачки надавати позивачу медичну документацію стосовно лікування та реабілітації доньки та узгоджувати з батьком дитини порядок та спосіб її лікування. 90. Судом досліджена медична документація, котра у своїй сукупності свідчить про те, що [PERSON] потребує особливої турботи та контролю за станом здоров`я і це виправдовує стурбованість її батька та його бажання мати відповідну інформацію і вплив на рішення з приводу порядку та способу лікування й реабілітації дитини. 91. Враховуючи, що батько має право брати участь у лікуванні та реабілітації доньки, суд вважає вимогу позивача про зобов`язання відповідачки надавати інформацію та медичні документи щодо стану здоров`я, необхідності, ходу та результатів лікування дочки [PERSON] цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 92. Водночас зобов`язання відповідачки до узгодження з позивачем порядку та способу її лікування з огляду на наявні між сторонами відносинами є недоцільним як таке, що може зашкодити інтересам дитини у разі недосягнення батьками згоди щодо вирішення означених питань. Порядок і спосіб лікування дитини повинен узгоджуватися з рекомендаціями лікарів, а не з міркуваннями батьків чи одного з них з цього приводу. 93. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial