Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

У червні 2020 року представник позивача - адвокат Семеха Д.С. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 08.07.2016 [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу [INFO] народилася дитина - [PERSON] . [PERSON] подано до Ленінського районного суду м. Харкова позов про розірвання шлюбу з [PERSON] , де зокрема зазначено, що дитина - [PERSON] після розірвання шлюбу буде мешкати з матір`ю. Отже дитина мешкає з позивачем по даній справі, перебуває її на повному утриманні, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання спільної доньки. Відповідач є офіційно працевлаштованим, неповнолітніх дітей та батьків на утриманні не має, тому спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, що сприятиме її фізичному та інтелектуальному розвитку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19 червня 2020 року було відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 19). 07 липня 2020 року відповідач надав письмовий відзив по справі (а.с. 28-34). У відзиві відповідач частково визнав позовні вимоги, не заперечував проти задоволення їх у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, посилаючись на те, що вимоги [PERSON] в частині стягнення з нього на утримання дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) є необґрунтованим. Також зазначив, що не ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дитини, протягом всього часу окремого проживання піклується про дитину, купляє їй необхідні речі, одяг, іграшки, продукти харчування та кожного місяця перераховує на картковий рахунок її матері гроші, однак домовленості між ним та позивачем не досягнуто. При визначенні розміру аліментів судом прохав врахувати, що він хворий на саркоїдоз легень і внутрішньо грудних лімфатичних вузлів (активна фаза), що потребує постійної медичної терапії, зокрема лікування кортикостероїдами (гормональними препаратами) та постійного лікарського нагляду. Отже вважає, що його стан здоров`я не дає можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу). Крім того, прохав врахувати, що він не є ФОП, йому не належать на праві особистої приватної власності транспортні засоби, майно, лише є власником ј частини від 61/100 частки квартири [ADDRESS] . В липні 2020 року закінчиться його робота по контракту і він буде звільнений. Крім того, його батьки є пенсіонерами, повністю знаходяться на його утриманні, батько хворий на рак та він здійснює всі витрати на його лікування. 08 липня 2020 року представник позивача надав уточнену позовну заяву, в якій, не змінюючи позовних вимог, зазначив, що згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 09.06.2020 №11/5620 та доданої довідки на адвокатський запит вбачається, що середній заробіток відповідача за січень 2019 року - травень 2020 року складає 14476,71 грн., тобто він є спроможним сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу). 15 липня 2020 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив (а.с. 96-98), у якому зазначив, що відповідачем не додано до відзиву доказів (платіжних квитанцій, фіскальних чеків тощо) на підтвердження того, що він отримує медичні послуги, пов`язані з встановленим йому діагнозом. Вказана хвороба має позитивну динаміку та не перешкоджає працювати за контрактом. Крім того, не надано доказів на підтвердження того, що його батьки є непрацездатними та мають інвалідність, перебувають на утриманні відповідача. Ані в медичній документації, пов`язаній з хворобою батька, ані пов`язаній з похованням брата відповідача не містять доказів понесення витрат саме відповідачем, платниками зазначені інші особи. У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Семеха Д.С. уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача - адвокат Братух М.М. у судовому засіданні частково визнала позовні вимоги, у зв`язку з тим, що [PERSON] з 26 вересня 2020 року офіційно працевлаштувався, працює в ТОВ торгова група «Союз» на посаді торговельного агенту, в подальшому буде отримувати заробітну плату в розмірі 5000 грн. на місяць, тому не заперечувала проти стягнення з нього на утримання дитини - [PERSON] аліментів в розмірі 1/5 частини від його заробітку (доходу). Суд, вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 2016 року сторони у Жовтневому районному у м. Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 08.07.2016. [INFO] від шлюбу сторін народилася дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 30.12.2016. Відповідачем у квітні 2020 року поданий до Ленінського районного суду м. Харкова позов про розірвання шлюбу з позивачем. Дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов`язок батьків. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює в ТОВ «ВІК «ХІТЛАЙН» з 29.08.2019 по теперішній час на посаді менеджера (управителя) із зовнішньоекономічної діяльності, що підтверджується довідкою № 608 від 29.09.2020. Згідно довідки про доходи № ВІК00000054 від 23.09.2020, загальна сума доходу [PERSON] за період з березня 2020 року по серпень 2020 року складає 98334,30 грн. Згідно довідки № 3434 від 29.09.2020, з 26.09.2020 відповідач [PERSON] офіційно працевлаштувався, працює в ТОВ торгова група «Союз» на посаді торговельного агенту. Згідно консультативному висновку від 14.08.2019, протоколу дослідження органів грудної клітини від 04.02.2020 в матеріалах справи, [PERSON] встановлений діагноз - саркоїдоз легень і внутрішньо грудних лімфатичних вузлів (активна фаза). На праві власності відповідачу належить ј частини від 61/100 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло р. № [NUMBER] від 12.12.1996. Таким чином, судом встановлено, що обидва батьки дитини є особами працездатного віку, отримують дохід, у відповідача відсутні інші аліментні зобов`язання, однак він хворіє на саркоїдоз легень і внутрішньо грудних лімфатичних вузлів (згідно наданої медичної документації спостерігається позитивна динаміка). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Стосовно посилань відповідача на те, що на його утриманні знаходяться батьки-пенсіонери та він несе значні матеріальні витрати на лікування, обстеження у зв`язку з встановленим йому діагнозом, а крім того, поніс витрати на поховання свого брата, суд зазначає, що вони жодним належним доказом не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 червня 2020 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім для задоволення потреб дитини відповідного віку. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 185 СК України, та

Outcome: partial