Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

31.10.2014 року представник позивача звернувся до суду з зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 17.12.2008 року між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг без номеру, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 15 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в обмін на зобов'язання відповідача погашати кредит у строки та порядку, передбаченими Договором зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та інших, передбачених договором платежів. Своїм підписом у Заяві відповідач надав свою згоду на те, що вказана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі, - Договір). При укладенні даного договору сторони керувалися положеннями ч.1 ст.634 ЦК України, якою дано визначення поняттю договору приєднання. Згідно з п.п. 3.2., 3.3. Умов і Правил надання банківських послуг відповідач надав свою згоду на зміну (збільшення або зменшення) банком кредитного ліміту у будь-який момент. Позивач свої зобов'язання по наданню відповідачу кредитних коштів виконав у повному обсязі. Однак, відповідач у порушення умов зазначеного Договору та ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України належним чином не виконав покладених на нього зобов'язань по погашенню кредиту, у зв'язку з чим, станом на 30.09.2014 року утворилася кредитна заборгованість у розмірі 23 793,07 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 15 064,25 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 662,40 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом - 457,23 грн., а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксованої частини - 500,00 грн. та відсоткової складової - 1 109,19 грн. Дану заборгованість представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно письмового клопотання представник ПАТК КБ «ПРИВАТБАНК» - Хоміч М.В. просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 38,39). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На адресу суду повернулися поштові конверти з судовими повістками на 24.02.2015 року та 08.04.2015 року, які направлялися відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, з відмітками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 36,37), що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових викликів на вказані дати, однак в силу п.5 ч.5 ст.74 ЦПК України вони вважаються такими, що вручені йому належним чином. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Судом встановлено, що 17.12.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк „ПриватБанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПРИВАТБАНК" (а.с.22) та відповідачем [PERSON] (далі, - Клієнт) був укладений договір про надання банківських послуг без номеру від 17.12.2008 року (далі, - Договір), який складається із Заяви, Умов і Правил надання банківських послуг (далі, - Умови), Правил користування платіжною карткою та Тарифів (а.с. 10,11-16), згоду на укладення якого відповідач підтвердив своїм підписом у Заяві. По суті вказаний Договір є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За умовами даного Договору 17.12.2008 року позивач надав відповідачу кредитну картку «Універсальна» та кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500,00 грн., який в подальшому був збільшений банком на підставі п.п. 3.2., 3.3. Умов і Правил надання банківських послуг, якими визначене право банку на зміну (збільшення або зменшення) банком кредитного ліміту у будь-який момент без попереднього погодження з Клієнтом. Відповідач, у свою чергу, зобов'язався погашати заборгованість за кредитом та відсотками за його використання у розмірі 2,5% в місяць (30,00 % на рік), а також сплачувати комісію на умовах, передбачених Договором (п.6.5. Договору). Відповідно до п.8.6. Умов при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язується сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Усупереч умовам спірного кредитного договору [PERSON] взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість. Згідно наявного у справі розрахунку заборгованості (а.с.6-9), станом на 30.09.2014 року позивачем нараховано заборгованість у загальному розмірі 23 793,07 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 15 064,25 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 662,40 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом - 457,23 грн., а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксованої частини - 500,00 грн. та відсоткової складової - 1 109,19 грн. Проте повністю з такими складовими боргу суд погодитися не може. Суд вважає, що позивачем безпідставно нараховано заборгованість по комісії у сумі 457,23 грн., у зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом п.п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг, 5.5.1. Правил користування платіжною карткою умовами Договору на відповідача загальним рядком покладається обов'язок по сплаті комісії на умовах, передбачених даним договором та у розмірі, визначеному Тарифами. Однак умови спірного Договору не визначають та не конкретизують ні розмір, ні механізм нарахування комісії за користування кредитом. У своїх письмових поясненнях (а.с.28) представник позивача - Кошеленко Ю.Г. вказує на те, що розмір комісії визначений Тарифами і складає 1% від заборгованості, але не менше ніж 10 грн. на місяць, однак суд критично оцінює зазначені доводи та не приймає їх до уваги, оскільки вони не відповідають дійсності. Вивчивши зміст наданих позивачем Тарифів (а.с.29), суд не вбачає в них такого виду комісії як «за користування кредитом», а під тим розміром, на який вказує представник позивача у Тарифах значиться платіж під назвою «пеня (2)». Зважаючи на те, що поняття «комісії» та «пені» мають різну правову природу, тому їх ототожнення є неправомірним та безпідставним. Посилання Кошеленко Ю.Г. щодо внесення змін у Тарифи з 01.02.2013 року відповідно до наказу № СП-2013-6500941 від 28.01.2013 року, згідно яких комісія = базова ставка за договором / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово) при виникненні прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн. і більше, також не заслуговують на увагу, оскільки вони не підкріплені належними та допустимими доказами, тобто є голослівними. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14 рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено порушення умов Договору про надання банківських послуг без номеру від 17.12.2008 року, у зв'язку з чим, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню сума заборгованості за вищевказаним Договором, станом на 30.09.2014 року, в розмірі 23 335,84 грн., що включає в себе: заборгованість за кредитом -15 064,25 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6 662,40 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф (відсоткова складова) - 1 109,19 грн. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії у сумі 457,23 грн. задоволенню не підлягають з мотивів їх недоведеності. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позивачу частково задоволено позовні вимоги у розмірі 23 335,84 грн. замість 23 793,07 грн., що становить 98 % заявлених вимог (23 335,84 грн. х 100% / 23 793,07 грн. = 98 %), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 238,73 грн. (243,60 грн. х 98% / 100% = 238,73 грн.) (а.с.1). На підставі викладеного і

Outcome: partial