Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, обґрунтовуючи заяву тим, що згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 28 жовтня 2016 року шлюб з відповідачем розірвано. Від даного шлюбу мають двоє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Оскільки [PERSON] добровільно допомоги на утримання дітей не надає, домовленості щодо їх утримання з відповідачем не досягнуто, крім того, діти часто хворіють і є потреба в додаткових витратах, просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, на кожну дитину окремо, починаючи з дати звернення із заявою до суду та до досягнення дітьми повноліття та додаткові витрати в сумі 6854, 32 гривні, з яких 6123,32 гривні витрат на лікування дітей та 731 гривню витрачених на харчування дітей у дитячому садочку . 17 липня 2018 року [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила суд стягнути на її користь аліменти на утриманні дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, на кожну дитину окремо, починаючи з дати звернення із заявою до суду та до досягнення дітьми повноліття, а також додаткові витрати в сумі 7139,02 гривень, з яких 6123,32 гривні витрат на лікування дітей та 945,70 гривень витрачених на харчування дітей у дитячому садочку . В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зазначив, що не заперечує щодо сплати аліментів на утримання дітей, однак в меншому розмірі. Просив взяти до уваги те, що на даний час він офіційно не працює, не має житла, а тому не в змозі сплачувати аліменти в сумі 1000 гривень на кожну дитину окремо. Щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дітей заперечив повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 вищевказаного Кодексу унормовано, що при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 28 жовтня 2016 року шлюб, зареєстрований 26 серпня 2010 року Комарівською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 11, між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Проте від даного шлюбу мають двоє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4, 6-7). Із довідки про склад сім'ї, виданої Комарівською сільською радою Маневицького району Волинської області 18 травня 2018 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS] (а.с 5). Даний факт підтвердили також сторони в судовому засіданні. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 цього ж Кодексу визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, на кожну дитину окремо, з 5 червня 2018 року до досягнення старшою дитиною повноліття, а тому суд приходить висновку про часткове позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Із виписок з історії хвороби №527 від 12 лютого 2018 року, № 526 від 13 лютого 2018 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проходили лікування у Волинській обласній інфекційній лікарні (а.с. 8, 12). В підтвердження своїх вимог про стягнення додаткових витрат на лікування дітей почивачем надано квитанції, однак приєднані [PERSON] до позову копії квитанцій "ПриватБанк" не є підтвердженням понесених нею витрат на лікування сина та доньки, оскільки на долучених квитанціях відсутні відомості про платника та спрямування платежів на зазначені суми, тому в задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат, понесених позивачем на лікування дітей слід відмовити. На думку суду, копіями квитанцій з відділення поштового зв'язку підтверджуються здійснені [PERSON] витрати на харчування дітей у дитячому садочку (а.с. 13). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 704 гривні 80 копійок судового збору. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180-182, 185, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial