Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

[PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Новокаховська міська рада Херсонської області про визнання частки в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування, зазначаючи, що 05.08.2010 року [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] року, набули на праві спільної часткової власності 21/50 частини житлового будинку [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 21/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], а також частина земельної ділянки за цією ж адресою. 20.05.2015 року [PERSON], яка є єдиною спадкоємицею померлого [PERSON], отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 21/100 частини житлового будинку [ADDRESS]. Разом з тим в оформленні спадкових прав на частину земельної ділянки за цією ж адресою [PERSON] було відмовлено, оскільки у державному акті на право власності на земельну ділянку, співвласниками якої вказані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не зазначено розмір частки кожного з співвласників. Просить встановити, що розмір частки у праві спільної сумісної власності на земельну площею 0,0483 га, за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної [NUMBER] становить 21/100 частини даного майна [PERSON] та 21/100 частини даного майна померлого [PERSON], а також визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] право власності на 21/100 частини земельної ділянки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.280-289 ЦПК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.08.2010 року КП "Каховське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради за [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] в розмірі 21/100 частини за кожним, яке було набуте ними на підставі договору дарування від 05.08.2010 року. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.11.2012 року серії [NUMBER], земельна ділянка площею 0,0483 га, кадастровий номер [NUMBER] за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], розмір частки кожного із співвласників не визначено. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.11.2013 серії [NUMBER] На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.05.2015 року приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Сердюк Л.І., [PERSON] набула право власності на 21/100 частину житлового будинку з господарським будівлями та спорудами по [ADDRESS] як спадкоємець в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Листом за вих.№73/02-14 від 24.03.2015 року приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Сердюк Л.І. повідомила [PERSON] про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину на частину земельної ділянки по [ADDRESS], що входить до спадкового майна після смерті [PERSON], в зв'язку з відсутністю даних щодо розміру частки кожного із її співвласників. Відповідно до ст.ст. 355, 368,3 70 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п'ята статті 319 ЦК України). Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Саме такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 року при розгляді справи №6-841цс16. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про визначення розміру часток [PERSON] та [PERSON] у праві власності на спірну земельну ділянку є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] та [PERSON] (за життя) були власниками 21/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] кожний, тому і частки земельної ділянки на якій знаходиться житловий будинок, мають бути відповідними часткам у праві власності на нерухоме майно та становлять по 21/100 частини земельної ділянки кожного. Разом з тим, в задоволенні позову в частині визнання за [PERSON] права власності на 21/100 частини земельної ділянки по [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, слід відмовити з огляду на те, що прийняття судом рішення про визначення розміру частки спадкодавця у спільному сумісному майні забезпечує позивачу можливість прийняти спадщину у вигляді частини спірної земельної ділянки в порядку, встановленому законом через нотаріальну контору, що свідчить про відсутність спору про право в цій частині позову. На підставі ст. 318,355,377 ЦК України, 120 ЗК України,

Outcome: partial