Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивований тим, що з 06 вересня 2009 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитинну [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Однак, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, в житті дитини, у її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає. Крім того, син позивача та відповідача ходить в перший клас, а також додатково займається вивченням англійської мови, що потребує додаткових коштів. В той же час, у сина вроджений порок серця, а тому раз у пів року необхідно відвідувати лікарню імені Амосова у місті Києві, що також потребує значних коштів. З огляду на зазначені обставини, позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник у запереченнях на позовну заяву та в судовому засіданні не погодилися щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, пояснивши, що відповідач не має фінансової можливості сплачувати таку суму аліментів. При цьому, відповідач пояснив, що його заробітна плата складає близько 4000,00 грн. на квартал, а дохід від зайняття фермерським господарством є нестабільним (мінливим) та незначним, оскільки розподіляється між всіма членами родини. Крім того, відповідач зазначив, що по мірі можливості та необхідності проводить час з дитиною, придбаває йому іграшки, одяг та продукти харчування. З огляду на наведене позивач та його представник просили суд визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., а також заперечували щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Заслухавши сторін та учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06 вересня 2009 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Гижко) [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії 1-АМ №070456, виданого 06 вересня 2009 року Виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, актовий запис №24.( а.с. 5) Як пояснила позивач та не заперечував відповідач, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АМ №160858, виданого 03 березня 2010 року Виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької област, [PERSON] (відповідач) являється батьком [PERSON], [INFO], а [PERSON] (позивач) його матірю. (а.с. 6) Як слідує з довідки №485 від 31.03.2017р. виданої ОСББ «Миколаївська-19», [PERSON] та [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS]. Отже, неповнолітній [PERSON] проживає разом з матірю, що не заперечувалося відповідачем, та перебуває на її утриманні. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. (ч. 1 ст. 181 СК України) Згідно з частиною другою статті 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною першою статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працюючи головою фермерського господарства в селі В. Гребля, Крижопільського району Вінницької області, отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою №1102 від 16.03.2017р., виданою Могилів-Подільською обєднаною податковою інспекцією, сума нарахованого доходу за 1 квартал 2016 року 4140,00 грн., за 2 квартал 2016 року 4280,00 грн., за 3 квартал 2016 року 4350,00 грн., за 4 квартал 2016 року 4534,00 грн. Крім того, з пояснень як позивача, так і відповідача вбачається, що відповідач разом з родиною займається фермерським господарством використовуючи власні земельні паї та орендуючи землю в жителів села, та відповідно за наслідками збирання урожаю також отримує прибуток. При цьому, доказів про розмір отримуваного відповідачем прибутку, позивачем не надано, відповідних клопотань про витребування доказів заявлено не було, а з пояснень відповідача вбачається, що такий прибуток є незначним, оскільки розподіляється між всіма членами родини, а також переважна більшість прибутку спрямовується на придбання насіння, гербіцидів, палива для посіву нового урожаю. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дохід відповідача є нестабільним, мінливим та залежить від результатів здійснення підприємницької діяльності, а тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Крім того суд враховує, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Таким чином, враховуючи вік [PERSON], [INFO] та його потреби, розмір аліментів в сумі 1000 грн. від одного з батьків щомісячно суд вважає необхідним та достатнім для утримання неповнолітньої дитини. Стягнення ж аліментів в сумі 3000 грн. буде ставити відповідача у вкрай скрутне матеріальне становище, що є недопустимим та не ґрунтується на вимогах закону. Крім того, суд звертає увагу на наступне. Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини позивач зазначає, що син позивача та відповідача додатково займається вивченням англійської мови, що потребує додаткових коштів, у сина вроджений порок серця, а тому раз у пів року необхідно відвідувати лікарню імені Амосова у місті Києві, що також потребує значних коштів, син потребує постійного оздоровлення. Зокрема, у [PERSON] було виявлено вроджений порок серця, що підтверджується консультативним висновком №1229, від 15.05.2015р., виданим ДУ "Національним Інститутом серцево - судинної хірургії ім. М.М. Амосова НАМН України". (а.с. 7-9) Однак, відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, з аналізу вищенаведеної норми слідує висновок про те, що додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом) не є аліментами в розумінні Сімейного кодексу України. Аліменти на утримання неповнолітньої дитини та додаткові витрати, в розумінні статті 185 СК України, за своєю правовою природою є різними поняттями. При цьому, та на даний час позивачем не втрачена можливість стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини повязаних з вивченням дитиною англійської мови, а також лікуванням дитини. При цьому, суд звертає увагу та те, що предметом позовних вимог у даній справі є саме стягнення аліментів на утримання дитини, а не додаткових витрат, а згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 4 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до пункту першого частини першої статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно з частиною третьою статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, а також враховуючи те, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем судового збору не сплачувалось, у звязку зі звільненням від його сплати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 640,00 грн. судового збору. В той же час, відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з частиною першою статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесено витрати на правову допомогу в сумі 500,00 грн., що підтверджується угодою від 04.04.2017р. укладеною позивачем та адвокатом [PERSON], копіює свідоцтва №618 про право на зайняття адвокатською діяльністю та квитанцією №1 від 03.04.2017р. про сплату 500,00 грн. за надання правової допомоги по складанню позовної заяви про стягнення аліментів. Оцінивши надані позивачем докази про здійсненні витрати на правову допомогу, враховуючи правомірність вимог позивача про стягнення аліментів, а також беручи до уваги те, що часткове задоволення позовних вимог повязано виключно з розміром аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 500,00 грн. судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: partial