Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON], який представляє інтереси [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] 85234,40 грн., у тому числі 26750,50 грн. заборгованості по заробітній платі, що не була виплачена на день звільнення з роботи, 59484,40 грн. середнього заробітку за час, що минув з дати звільнення та 5000,00 грн. моральної шкоди. Вимоги позивача представник обґрунтовує тим, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем на підставі контракту укладеного 01.05.1999 року на посаді начальника Житлово-експлуатаційної контори (далі по тексту ЖЕК) № 4. 20.08.2013 року розпорядженням Світловодського міського голови № 279-к позивача було звільнено з посади начальника ЖЕК № 4 за власним бажанням у зв'язку з досягненням пенсійного віку за ст.38 КЗпП України та припинено дію контракту. На дату звільнення позивача ЖЕК № 4 було ліквідовано і голові ліквідаційної комісії вказаним розпорядженням міського голови було зобов'язано провести з позивачем повний розрахунок відповідно до умов контракту. Та виплати компенсацію за невикористану відпустку. Але на дату звернення до суду заборгованість по виплаті заробітної плати становить 24600,50 грн., що підтверджується довідкою наданою головою ліквідаційної комісії. Оскільки на дату звільнення відповідач не розрахувався з позивачем по заробітній платі тому в ст. 116 КЗпП України підприємство, установа організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З дати звільнення позивача минуло 10 місяців, середній заробіток за останні 2 місяці перед звільненням позивача склав 5948,44 грн., отже відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток у сумі 59484,40 грн. Щодо моральної шкоди, то вона полягала у морально-психологічних стражданнях пов'язаних з несплатою коштів конче необхідних позивачу для стаціонарного лікування у Світловодській ЦРЛ, окрім того змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, що спричинило морально-психологічні страждання пов'язані з відривом від звичайних занять. Тому, позивач вважає, що їй було заподіяно відповідачем моральну шкоду у сумі еквівалентній 5000,00 грн. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про можливість розгляду справи без присутності позивача та її представника та не заперечував проти винесення заочного рішення. В судове засідання представник відповідача виконавчого комітету Світловодської міської ради належним чином повідомлений не з'явився, подав заяву про залучення у справу в якості третьої особи ЖЕК № 4. Третя особа ЖЕК № 4 належним чином повідомлений у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. За таких підстав, за письмової згоди представника позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем на підставі контракту укладеного 01.05.1999 року на посаді начальника ЖЕК № 4 (а.с. 4-9). 20.08.2013 року розпорядженням Світловодського міського голови № 279-к позивача було звільнено з посади начальника ЖЕК № 4 за власним бажанням на пенсію за ст.38 КЗпП України та припинено дію контракту, укладеного 01.05.1999 року. Пунктом 3 вказаного розпорядження міського голови було зобов'язано голову ліквідаційної комісії відповідно до чинного законодавства при звільнені [PERSON] провести повний розрахунок відповідно до умов договору. Контроль за виконанням розпорядження покладено на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - питань житлово-комунального господарства, архітектури і будівництва (а.с. 11). Тобто із розпорядження міського голови вбачається, що на дату звільнення позивача ЖЕК № 4 було ліквідовано. Із довідки про заборгованість заробітної плати працівникам ЖЕК № 4 станом на 01.03.2014 року складеної і підписаної головою ліквідаційної комісії А.І.Заяц та членом комісії А.С. Каліжною під № 2 значиться [PERSON] ідентифікаційний № [NUMBER], сума заборгованості по заробітній платі на 01.10.2013 року складала 26710,50 грн., виплачено за період з 16.10.2013 року по 01.03.2014 року 2680,00 грн., заборгованість складає 24600,50 грн. Відповідно до вимог ст. 115 КЗпПУ заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок у строки зазначені в ст. 116 Кодексу, в якій передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідачем зазначені вимоги закону не виконані та порушені права позивача, а саме відповідач при його звільненні повністю з ним не розрахувався. В разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України за відсутністю спору про їх розмір, підприємство, установа організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України ). Суд приходить до висновку, що з вини відповідача позивачу при звільненні не виплачено заробітна плата на дату звільнення у сумі 26710,50 грн., яка пізніше була частково компенсована, тому розмір заборгованість в оплаті заробітної плати суд визначає у сумі 24600,50 грн. і вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, на підставі ст. 117 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за період що минув з дати звільнення. Середньо місячний заробіток позивача за період роботи в ЖЕК № 4 з червня 2013 року по серпень 2013 року тобто за останні два місяці перед звільненням, згідно довідки складеної арбітражним керуючим О.А.Ретьман складає 5948,44 грн. З дати звільнення до дати звернення до суду минуло 10 місяців. Отже, розмір середнього заробітку, який суд вважає за необхідно стягнути з відповідача складає 59484,40 грн. Суд вважає, що позивач також має право на отримання компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їx виплати, як це передбачено Постановою КМ України від 21 лютого 2001 року № 159 "Про затвердження Порядку, проведення компенсації громадянам втрати частини, грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їx виплати", але позивач скористався своїм правом відмовився у отриманні компенсації. Суд приходить до висновку, що загальна сума невиплаченої заробітної платні за період, що минув з дати звільнення позивача складає 24600,50 грн. + 59484,40 грн. = 84084,90 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що позивачу було заподіяно моральної шкоди, яка полягала у душевних та моральних стражданнях позивача. Відшкодування передбачено ст. 56 Конституції України, ст. 23 ЦК та ст. 237-1 КЗпП України. Розмір заподіяної позивачу моральної шкоди суд оцінює у сумі еквівалентній 1000,00 грн. виходячи із принципів виваженості, розумності та справедливості. При цьому, суд враховує, що моральну шкоду заподіяно посадовими особами відповідача під час виконання службових повноважень і відповідно до ст.1167 ЦК заподіяну шкоду відшкодовує установа де працюють ці особи. Оскільки шкоду було завдано відповідачем, який є органом місцевого самоврядування, то згідно ст.1174 ЦК заподіяна шкода відшкодовується відповідачем незалежно від вини. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн. на користь держави.

Outcome: partial