Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (далі - ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот»), третя особа голова Правління\~ ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» Бугайов Леонід Сергійович про поновлення на роботі, скасування наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона в період з 18.10.1985 року по 15.08.2019 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем. 15.08.2019 року її було звільнено з роботи з посади інженера з технічного нагляду І категорії\~ вентиляційного бюро ВТН ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки профспілкова організація не давала згоди на її звільнення. 20.05.2019 року її попередили про майбутнє вивільнення, в якому було посилання на наказ від 10.05.2019 року №350, але з самим наказом не ознайомили. У цьому наказі є посилання на рішення Наглядової ради від 19.03.2019 року,\~ проте в ньому не зазначено про скорочення чисельності працівників у підрозділі, в якому вона працювала, та немає\~ вказівки про надання повноважень зробити таке скорочення голові Правління. Видавши наказ від 10.05.2019 року №350, голова правління вийшов за межі наданих йому Статутом повноважень та безпідставно скоротив одиницю інженера з технічного нагляду І категорії\~ вентиляційного бюро ВТН ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот». Їй не пояснили, чим обґрунтована необхідність скорочення посади, яку вона обіймала. Її посадові обов`язки буде розподілено між двома іншими працівниками, що є порушенням ст.ст. 85-86 КЗпП України. Також було порушено ст. 42 КЗпП України, оскільки відповідач не з`ясував, чи користується вона переважним правом залишення роботі, а її безперервний стаж роботи на підприємстві становить 33 роки 10 місяців, а у відділі - 22 роки 6 місяців, що є найбільшим стажем роботи порівняно з іншими працівниками. Вона знайомилась зі списком вакансій, але жодна з них не відповідала її фаху. Вона усно зверталась для працевлаштування на посаду техніка, подавала заяви для переведення на посаду охоронника відеонагляду та провідного спеціаліста Департаменту з режиму та безпеки, проте отримала відмову через відсутність необхідної підготовки та стажу роботи за фахом. Просила суд визнати неправомірним та скасувати наказ від 12.08.2019 року №0127-КП(зв) про її звільнення на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності працівників та поновити на роботі на посаді інженера з технічного нагляду І категорії\~ вентиляційного бюро відділу технічного нагляду ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот»; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, визнати наказ «Про скорочення чисельності працівників» від 10.05.2019 року №350 в частині скорочення штатної одиниці інженера з технічного нагляду І категорії вентиляційного бюро відділу технічного нагляду ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» неправомірним та скасувати. Представник відповідача [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що позивач була звільнена з роботи 15.08.2019 року на підставі наказу від 12.08.2019 року №0127-КП(зв) за п.1 ст.40 КЗпП України. 19.03.2019 року відбулось заочне голосування Наглядової ради ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», яка вирішила внести зміни в організаційну структуру підприємства та чисельність працівників, зокрема, передбачалась ліквідація та виведення з організаційної структури Центральної лабораторії та скорочення з 15.08.2019 року чисельності працівників на 160 штатних одиниць. Прийняття такого рішення належить до повноважень наглядової ради, що визначено Статутом. Виконання рішень Наглядової ради покладено на голову Правління, який видає відповідні накази. Головою Правління ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» був виданий наказ від 10.05.2019 року №350, відповідно до якого передбачалось скорочення чисельності працівників підприємства з метою оптимізації витрат на утримання персоналу. Зі скороченням чисельності відбулось і скорочення штатних одиниць, що саме і передбачалось рішенням Наглядової ради (скорочення чисельності працівників на 160 штатних одиниць). Скороченню підлягало 86 вакантних посад\~ та 74 штатні одиниці, які не були вакантними. У відділі технічного нагляду підлягало скороченню 2 штатні одиниці інженера з технічного нагляду І категорії вентиляційного бюро. Рішення про скорочення саме цих посад обумовлене тим, що підприємство простоює, а тому суттєво зменшилась кількість вентиляційних систем, що знаходяться в експлуатації. Обов`язки по технічному нагляду за вентиляційними системами, що залишились на підприємстві, покладені на інженерів по наладці\~ та випробуванню того ж відділу. Оскільки скороченню підлягало 2 штатні одиниці інженера з технічного нагляду І категорії вентиляційного бюро і більше спеціалістів з відповідного фаху у відділі технічного нагляду не було, то визначення кола осіб що мають переважне право на залишення на роботі, не проводилось. [PERSON] , ознайомившись з запропонованими вакансіями, написала заяву на переведення її на посаду охоронника відеонагляду провідного спеціаліста Департаменту з режиму та безпеки. Листом від 14.08.2019 року №01/ПП-253 їй було відмолено в переведенні на ці посади через відсутність відповідної освіти, досвіду та необхідного стажу роботи. Також позивачу було відмовлено в переведенні на посаду провідного спеціаліста економічної безпеки ДРБ в зв`язку з відсутністю у неї економічної освіти. Що стосується посади охоронця відеоспостереження, то ця робота має певну специфіку позмінний графік, велику зорову напругу через постійний перегляд більше 100 камер відеоспостереження, а тому через вік позивача та відсутність досвіду роботи їй було відмовлено в переведенні на цю посаду. Крім того, основним завданням охоронця є попередження фактів порушення режиму, при цьому сама [PERSON] є порушником режиму, оскільки 12.08.2019 року вона при виході з території підприємства намагалась винести 90 аркушів паперу. Від інших посад позивач відмовилась сама. Президія профспілкового комітету відмовила у наданні згоди на звільнення [PERSON] , мотивуючи це тим, що підприємством з лютого 2018 року не зараховується єдиний соціальний внесок, затримуються виплати за листами непрацездатності. Проте така відмова є необґрунтованою, вона не містить правового обґрунтування, що дає право власнику або уповноваженому ним органу звільнити працівника без згоди профспілкової організації. Трудовий договір був припинений з позивачем 15.08.2019 року у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників, порушень законодавства при звільненні позивача допущено не було. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлений позов, підтвердила доводи, викладенні в позові. В судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» Селіхова Г.А. заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Третя особа голова Правління\~ ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» Бугайов Л.С. в судове засідання не з`явився. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» та обіймала посаду інженера з технічного нагляду І категорії вентиляційного бюро відділу технічного нагляду, що підтверджуються даними трудової книжки серії. 19.03.2019 року за результатами заочного голосування Наглядова рада ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» прийняла рішення про внесення змін до організаційної структури ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», зокрема, ліквідовано та виведено з організаційної структури підприємства ряд структурних підрозділів з усіма одиницями; скорочено з 15.08.2019 року численність працівників на 160 штатних одиниць; зобов`язано голову Правління [PERSON] здійснити всі необхідні зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності працівників. 10.05.2019 року Головою правління ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» Бугайовим Л.С. був виданий наказ «Про скорочення чисельності працівників підприємства» №350, відповідно до якого наказано в строк до 15.08.2019 року провести скорочення чисельності працівників згідно з додатком №1, який передбачав скорочення 2 штатних одиниць інженера з технічного нагляду І категорії вентиляційного бюро відділу технічного нагляду, одну з яких яку обіймала [PERSON] 20.05.2019 року [PERSON] було попереджено про майбутнє можливе звільнення за ч.1 ст.40 КЗпП України в зв`язку зі скороченням чисельності працівників. 20.05.2019 року, 18.06.2019 року, 03.07.2019 року та 05.08.2019 року позивач була ознайомлена з переліком вакантних посад ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот». 23.07.2019 року відповідач направив подання №01-ПП-189 до профспілкової організації про надання згоди на звільнення [PERSON] на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності працівників. 29.07.2019 року профспілкова організація ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» відмовила в наданні звільнення [PERSON] у зв`язку з не зарахуванням єдиного соціального внеску до трудового стажу працівників з лютого 2018 року, затримкою виплати матеріального забезпечення за листками непрацездатності, мінімального розміру допомоги по тимчасовому\~ безробіттю і оформленню пенсії без урахування трудового стажу з лютого 2018 року, що підтверджується витягом з протоколу П-90-15. 12.08.2019 року [PERSON] написала заяву про переведення її на вакантну посаду провідного спеціаліста ДРБ та охоронника ДРБ, які були вільні станом на 01.08.2019 року. 12.08.2019 року було зафіксовано порушення, яке допустила [PERSON] і яке полягало в тому, що вона намагалась винести\~ чисті аркуші паперу в кількості 90 шт. через прохідну. ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» у листі від 14.08.2019 року № 01/ПП-253 відмовило [PERSON] у переведенні на зазначені вакантні посади через відсутність у неї освіти відповідного напрямку та необхідного стажу роботи. Згідно даних трудової книжки серії [PERSON] 15.08.2019 року її було звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, про що видано наказ від 12.08.2019 року №0127-КП. Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Пунктом 1 ч.1, ч.2 ст.40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Абзацом 1 пункту 19 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9 зі змінами визначено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або увноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. В судовому засіданні було встановлено, що дійсно в ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» мали місце зміни в організації виробництва і праці, що підтверджується копією рішення Наглядової ради ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» від 19.03.2019 року про внесення змін до організаційної структури ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» та копією наказу голови правління ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» Бугайова Л.С. «Про скорочення чисельності працівників підприємства» від 10.05.2019 року №350. Згідно зі Статутом ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» до повноважень Наглядової ради належить затвердження організаційної структури та чисельності працівників Товариства (п. 12.8.34, 12.8.38 Статуту). Згідно зі Статутом ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» голова Правління забезпечує виконання рішень Наглядової ради та видає накази (п. 13.17.8, 13.17.10 Статуту). Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що наказ голови правління ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» Бугайова Л.С. «Про скорочення чисельності працівників підприємства» від 10.05.2019 року №350 був винесений з дотриманням порядку, встановленого Статутом підприємства, оскільки в судовому засіданні було з`ясовано, що Наглядова рада підприємства, до виключної компетенції якої належать повноваження щодо затвердження організаційної структури та чисельності працівників Товариства та внесення до них змін, прийняла відповідне рішення, а голова Правління ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на виконання рішення Наглядової ради видав відповідний наказ. При цьому суд враховує висновок Верховного суду по справі №755/3495/16-ц, зроблений під час розгляду справи за подібними правовідносинами, який зазначив, що рішення про визначення структури підприємства, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників є виключною компетенцією власника підприємства або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. При цьому, правом працівника залишається оспорювати власне саме правомірність його звільнення. Таким чином, вимога [PERSON] визнати неправомірним та скасувати наказ «Про скорочення чисельності працівників» від 10.05.2019 року №350 в частині скорочення штатної одиниці інженера з технічного нагляду І категорії вентиляційного бюро відділу технічного нагляду підприємства задоволенню не підлягає, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту права. Щодо звільнення [PERSON] за наявності відмови Президії профспілкового комітету у наданні згоди на звільнення, вмотивованої тим, що підприємством з лютого 2018 року не зараховується єдиний соціальний внесок, затримуються виплати за листами непрацездатності, суд відзначає наступне. Частиною 1 та 7 ст.43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Рішення профспілкового органу від 29.07.2019 року, оформлене витягом з протоколу П-90-15, про відмову у наданні згоди на звільнення позивача не містить ніякої аргументації та посилання на правове обґрунтування незаконності її звільнення. У висновку не міститься будь - яких даних щодо фактичних обставин і підстав звільнення [PERSON] , її ділових і професійних якостей. Висновок просфспілкового органу ґрунтується лише на тому, що ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» не зарахувало єдиний соціальний внесок до трудового стажу працівників з лютого 2018 року, затримало виплати матеріального забезпечення за листками непрацездатності тощо, що свідчить про відсутність належного правового обґрунтування. Суд вважає, що така відмова є необґрунтованою, оскільки не містить правового обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем, що дає право власнику або уповноваженому ним органу звільнити працівника без згоди профспілкової організації. За таких обставин відповідач правомірно не взяв зазначений висновок до уваги. Також суд враховує правову позицію Верховного Суду Україниу справі за № 6-1264цс17, в якій зазначено, що однією з гарантій забезпечення прав працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Проте вимоги частини першої статті 42 КЗпП України відповідачем взагалі не було виконано, не зважаючи на те, що підставою для звільнення [PERSON] стало саме скорочення чисельності працівників. Зазначені обставини були встановлені з пояснень представника відповідача [PERSON] , наданих нею в судовому засіданні. Наведене свідчить про порушення ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» процедури звільнення позивача.\~ В судовому засіданні було встановлено, що в установлений КЗпП України двомісячний строк [PERSON] було письмово попереджено про майбутнє звільнення за ч.1 ст. 40 КЗпП України. Неодноразово позивачу [PERSON] пропонували за списками вакантні посади в ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», з яких\~ вона обрала для переведення посаду провідного спеціаліста ДРБ та охоронника (відеоспостереження) ДРБ, які були вільні станом на 01.08.2019 року. Проте ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» відмовило позивачу у переведенні на зазначені вакантні посади через відсутність у неї відповідної освіти і необхідного стажу роботи за фахом. Суд вважає цю відмову неправомірною в частині переведення [PERSON] на посаду охоронника (відеоспостереження) ДРБ, оскільки з аналізу робочої інструкції №РИ-ДРБ-02 вбачається, що для цієї посади вимагається наявність повної чи базової середньої освіти і професійно-технічної; або повної чи базової загальної середньої освіти і професійної підготовки на виробництві. [PERSON] відповідає зазначеним вимогам, оскільки має освіту інженера-механіка. Представник відповідача [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначила, що позивачу було відмовлено у переведенні на посаду охоронника (відеоспостереження) ДРБ через вік позивача та відсутність досвіду роботи, оскільки ця робота має певну специфіку позмінний графік, велику зорову напругу через постійний перегляд більше 100 камер відеоспостереження, крім того, основним завданням охоронця є попередження фактів порушення режиму, при цьому сама [PERSON] є порушником режиму, оскільки 12.08.2019 року вона при виході з території підприємства намагалась винести 90 аркушів паперу. Слід відзначити, що доводи представника відповідача щодо того, що позивача не можна було перевести на цю посаду через вік позивача та відсутність досвіду роботи, оскільки ця робота має специфіку через змінний графік, велику зорову напругу через постійний перегляд більше 100 камер відеоспостереження, не заслуговують на увагу. Так, робоча інструкція не містить вимог до стажу роботи на цій посаді, а освіта [PERSON] відповідала кваліфікаційним вимогам, зазначеним у п. 6.1. робочої інструкції №РИ-ДРБ-02. Крім того, переведення [PERSON] на цю посаду було б неможливим, враховуючи необхідність працювати вночі, лише за умови, що позивач не надасть згоди на роботу в нічний час і за умови, коли це не протипоказано їй за станом здоров`я, як то передбачено ч. 3 ст. 13 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні". Позивач [PERSON] звернулась з проханням про переведення її на посаду охоронника (відеоспостереження) ДРБ, відомості про відсутність її згоди на роботу в нічний час та наявність протипоказань працювати на зазначеній посаді за станом здоров`я суду не надані.\~ Крім того, заяву про переведення на посаду охоронника (відеоспостереження) ДРБ позивач подала 02.08.2019 року, а порушення режиму мало місце 12.08.2019 року і ніяким чином не впливало на можливість її переведення на обрану вакантну посаду. Крім того, відповідач не був позбавлений можливості застосувати до [PERSON] заходи дисциплінарного впливу в порядку, визначеному чинним КЗпП України. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав вимог ст. 42 КЗпП України та свого обов`язку щодо працевлаштування [PERSON] , оскільки відмовив їй у переведенні на вакантну посаду охоронника (відеоспостереження) ДРБ, яку позивач могла виконувати з урахуванням її освіти та кваліфікаційних вимог до цієї посади. Аналізуючи встановлені обставини у сукупності з положеннями ст.43 Конституції України, ст.ст. 40, 235 КЗпП України, суд приходить до висновку, що звільнення позивача [PERSON] з посади інженера з технічного нагляду І категорії вентиляційного бюро відділу технічного нагляду ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» мало місце з порушенням порядку, встановленого законом, що призвело до порушення її прав та інтересів, що має наслідком поновлення її на роботі, визнання неправомірним та скасування наказу від 12.08.2019 року №0127-КП(зв) в частині її звільнення на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності працівників. Оскільки суд дійшов висновку про поновлення позивача на роботі, то слід застосувати приписи ч.2 ст. 235 КЗпП України та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з дня, наступного за днем незаконного звільнення, по день ухвалення рішення у цій справі, тобто з 16.08.2019 року року по 20.12.2019 року в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок). Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Згідно з копією довідки ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» від 15.08.2019 року №38793 середньогодинна заробітна плата [PERSON] становить 46,56 грн., середньомісячна кількість годин 164,1 год., середньомісячна заробітна плата 7640,50 грн. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, визначений без податків, зборів та інших обов`язкових платежів, становить 32014,66 грн. (за 10 робочих днів вимушеного прогулу в серпні 2019 року (164,1 год. : 21 робочий день х 10 днів вимушеного прогулу = 78,1 год. вимушеного прогулу), за 3 місяці вимушеного прогулу з вересня по листопад 2019 року (3 місяці х 164,1 год. = 492,3 год. вимушеного прогулу) та за 15 робочих днів вимушеного прогулу в грудні 2019 року (164,1 год. : 21 робочий день х 15 днів вимушеного прогулу = 117,2 год. вимушеного прогулу), що становить 687,6 год. вимушеного прогулу; розмір середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначається шляхом множення середньогодинної заробітної плати на кількість годин вимушеного прогулу, тобто 687,6 год. х 46,56 грн. = 32014,66 грн.). При цьому середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 32014,66 грн. розрахований без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі та в межах стягнення платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1536,80 грн. (768,40 грн. за вимогу про поновлення на роботі, 768,40 грн. за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу), також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. за вимогу про скасування наказу в частині звільнення її з роботи.

Outcome: partial