Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 01 січня 2011 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у них народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про його народження ( [NUMBER] ). Батько дитини покинув сім`ю та проживає окремо понад один рік. Їх неповнолітній син проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні та вихованні, власного будинку не має, проживає у будинку своїх батьків. На даний час вона не має постійного роботи. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 08 жовтня 2020 року та довідкою Бедевлянської сільської ради за № 732 від 07.10.2020 року. Відповідач на даний час є сезонним робітником, офіційно ніде не працевлаштований, тобто отримує кошти періодично, має нерегулярний, мінливий дохід, виїжджає на заробітки за межі України. Також просить врахувати, що відповідач нерухомого майна в рахунок аліментів дитині не передавав, до часу звернення до суду у добровільному порядку аліментів не сплачував. Просить стягувати з відповідача на її корись аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 гривень, щомісячно починаючи з часу подачі заяви і до його повноліття. 04 грудня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 21 січня 2021 року до суду надійшов від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що під час переговорів з позивачкою він виявив бажання добровільно сплачувати аліменти у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, але вирішити питання в позасудовому порядку не вдалося, так як позивачка вважає, що такий розмір аліментів не є достатнім. До недавнього часу він постійно допомагав дружині матеріально утримувати неповнолітнього сина, а також забезпечував дитину всіма необхідними у побуті речами, купував одяг, шкільне приладдя, тощо. Крім цього позивачка на протязі минулого року декілька разів виїжджала на сезонні роботи за межі України на декілька місяців, і їхній неповнолітній син [PERSON] весь час у період відсутності матері, жив у його батьків, тобто повністю перебував на його утриманні та утриманні його батьків. Для своїх непрацездатних батьків він є годувальником, оскільки вони є пенсіонерами. Офіційно він ніде не працює, його дохід це лише випадкові та непостійні заробітки, які на сьогоднішній день становить близько шести тисяч гривень в середньому щомісячно. Таким чином, просить відмовити у позовних вимогах [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій формі та розмірі 2000 гривень щомісячно в частині розміру стягнення, а натомість просить прийняти рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач також не з`явився, однак згідно надісланого відзиву на позовну заяву, просив справу розглянути без його участі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який укладено 01.01.2011 року та зареєстровано виконкомом Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області Україна за актовим записом №1 (а.с. 8). Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] та згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком дитини значиться відповідач (а.с. 9). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області І.М.Декет від 08.10.2020 року, встановлено, що [PERSON] , 1991 року народження, жителька [ADDRESS] , проживає за вищевказаною адресою в будинку, що належить батькам [PERSON] та [PERSON] . Позивачка [PERSON] , перебуває з відповідачем [PERSON] в шлюбі, однак на даний час проживають окремо та на її утриманні знаходиться малолітній син [PERSON] , 2012 р.н. Спільного майна сторони не мають. [PERSON] на даний час є безробітньою (а.с.10). Довідкою №732 від 07.10.2020 року виданою виконавчим комітетом Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області стверджується, що на утриманні [PERSON] , дійсно перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.01.2021 року складеного депутатом Бедевлянської сільської ради Дунка Н.І., наданого відповідачем, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає у будинку батьків в [ADDRESS] , на його утриманні перебувають батьки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які часто хворіють та потребують матеріальної допомоги на лікування (а.с. 27). З копії посвідчення серії [NUMBER] виданого Тячівським УПФ Закарпатської області, вбачається, що мати відповідача - [PERSON] , 1954 року народження є пенсіонеркою та отримує пенсію по віку (а.с. 28). З копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] виданого Пенсійним фондом України 02.01.2014 року серії [NUMBER] , вбачається, що батько відповідача - [PERSON] , 1953 року народження є пенсіонером та отримує пенсію за віком (а.с. 29). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому суд враховує вимоги статті восьмої Закону України «Про охорону дитинства» щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Проохорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначенняаліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні розміру аліментів, враховуючи всі вивченні судом обставини, що відповідач має працездатний вік, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки пенсійного віку, задовільний стан здоров`я позивача та відповідача, матеріального становища сторін, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України проте, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень, щомісячно, починаючи з 02.11.2020 року, і до його повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: partial