Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

30.07.2015 [PERSON] звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ Банк «Фінанси та кредит», відповідач, банк) про захист прав споживачів та повернення вкладу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.12.2014 між ПАТ Банк «Фінанси та кредит» в особі Начальника відділення № 1 філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON], що діяла на підставі Положення про Філію та довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4562 від 25.09.2014 року та громадянкою [PERSON] (далі Вкладник, Первісний кредитор) було укладено Договір-Заяву № 328823/108268/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові Гроші» на 5 місяців в іноземній валюті (далі Договір). Відповідно до п. 1 Договору, Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок № 2630.7.065915.001 у сумі 8200 $ (вісім тисяч двісті доларів США) , на строк з 18 грудня 2014 року по 18 травня 2015 року, у порядку та на умовах визначених в цьому Договорі-Заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» (далі Основні умови), які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою : www.fcbank.com.ua . Станом на 30 липня 2015 року курс гривні щодо долара США складав 22 грн. 03 коп. Пунктом 5 Договору встановлено, що вкладник має право вимагати дострокового повернення суми Вкладу протягом строку, визначеного п. 1 Договору, у порядку та на умовах викладених у п. 5.3 Основних умов. У випадку дострокового розірвання Договору за ініціативою Вкладника, Вкладник для повернення Вкладу зобов'язаний повідомити про це Банк не менш ніж за 10 (десять) банківських днів до передбачуваної дати розірвання Договору шляхом надання до Банку відповідної заяви у 2- х примірниках. У відповідності до зазначених вище положень, 11 лютого 2015 року Вкладник повідомила Банк за 10 банківських днів до передбачуваної дати розірвання Договору шляхом надання відповідної заяви у 2-х примірниках, один з яких залишився у неї та надається до суду в якості доказу. Таким чином, датою дострокового повернення суми Вкладу є 25 лютого 2015 року. Але, нажаль, ані 25 лютого 2015 року (дата виникнення зобовязання з повернення депозиту) ані пізніше, аж до сьогодні Відповідачем не повернено суми строкового вкладу за Договором, чим суттєво порушено положення Договору. Просить суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на її користь вклад в розмірі 8 200 доларів США, пеню в розмірі 834\~584 грн. 52 коп., 2\~286 грн. 53 коп. 3-х відсотків річних та 10\~000 грн. моральної шкоди, що в сумі становить 1\~018\~517 грн. 05 коп. один мільйон вісімнадцять тисяч пятсот сімнадцять) грн. 05 коп. Позивач [PERSON] та її представники [PERSON]Л, [PERSON] в судове засідання не зявились про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надали заяву про розгляд справи за їх відсутності (вх.. ЕП -1344 від 13.08.2015 р.), з якої вбачається, що позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку\~статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 18.12.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Начальника відділення № 1 філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON], що діяла на підставі Положення про Філію та довіреності посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4562 від 25.09.2014 року та громадянкою [PERSON] було укладено Договір-Заяву № 328823/108268/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові Гроші» на 5 місяців в іноземній валюті (а.с. 3). Відповідно до п. 1 Договору, Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок № 2630.7.065915.001 у сумі 8200 $ (вісім тисяч двісті доларів США) , на строк з 18 грудня 2014 року по 18 травня 2015 року, у порядку та на умовах визначених в цьому Договорі-Заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою : www.fcbank.com.ua. На виконання умов Договору [PERSON] було внесено грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок Банку № 2630.7.065915.001 у сумі 8200 доларів США, про що свідчить квитанція від 18.12.2014 р. (а.с. 5). Пунктом 5 Договору встановлено, що вкладник має право вимагати дострокового повернення суми Вкладу протягом строку, визначеного п. 1 Договору, у порядку та на умовах викладених у п. 5.3 Основних умов. В п. 5.3. Основних умов зазначено, що повернення Строкового вкладу, до дати закінчення строку розміщення Вкладу, визначеного Договором-заявою, вважається достроковим поверненням Вкладу із розірванням Договору. У випадку дострокового розірвання Договору за ініціативою Вкладника, Вкладник для повернення Вкладу зобов'язаний повідомити про це Банк не менш ніж за 10 (десять) банківських днів до передбачуваної дати розірвання Договору шляхом надання до Банку відповідної заяви у 2- х примірниках. 11.02.2015 позивач звернулася до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою про дострокове повернення банківського вкладу (а.с. 4), проте Банк на час розгляду справи взяті на себе зобов'язання за вказаними Договором не виконав, суми вкладу позивачу в повному обсязі у розмірі 8\~200 доларів США не повернув. Правовідносини між банком та вкладниками, регулюються законодавством про захист прав споживачів, нормами ЦК України. Відповідно до статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно вимог ч.2 ст. 1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються всі нараховані до цього моменту проценти (ч.ч. 1, 5, 6 ст.1061 ЦК України). Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Стаття 47 цього Закону визначає операції банків по залученню у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Згідно з п. 1.6 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року №516 банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виплата грошового вкладу та відсотків обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не виконав умови договору, що порушує права позивача. Як вбачається з складеного позивачем розрахунку процентів за користування грошовими коштами, заборгованість відповідача станом на 29.07.2015 року складає 180\~646 грн. - прострочена сума та 2286,53 грн. 3 % річних, пеня за несвоєчасне виконання грошових зобовязань у розмірі 834\~584,52 грн. Однак суд не може погодитись з даним розрахунком виходячи з наступного. За загальними правилами\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч. 1,2\~ст. 533 ЦК України). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 14\~Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим\~\~Національним\~\~банком\~\~України\~\~на\~\~ день\~\~ухвалення рішення. При розрахунку суми заборгованості суд виходив з наступного - \~сума основного боргу 180 236 грн.(еквівалент 8200 доларів США за курсом НБУ станом на\~ день\~\~ухвалення рішення 1 долар США 21,98 гривень ) та 2281,34 грн. - 3 % річних. Що стосується вимог позивача про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань у розмірі 834\~584,52 грн. то вони не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 5 ст. 10 Закону України\~Про захист прав споживачів передбачено відповідальність виконавця роботи (послуги) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені. Судом установлено, що ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» надав позивачу послугу, яка зводилася до прийняття ним від [PERSON] грошових коштів з обовязком виплати процентів на них. Надання такої послуги було оформлено укладеними банком з позивачами договорами банківських вкладів. Після укладення цих договорів між банком та позивачем виникли зобовязальні відносини, які регулюються нормами зобовязального права та положеннями укладеного договору банківського вклад. Положення\~ч. 5\~ст. 10 Закону України\~Про захист прав споживачів, яка встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, виниклих між сторонами відносин не регулюють. Також, згідно з частиною 2 ст. 22 Закону «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до\~ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п.4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~- відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial