Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

17.04.2014 року позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Вуїв О.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ сумісного набутого майна. Свої вимоги мотивує тим, що 27 березня 1993 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте, одруження з [PERSON] виявилося невдалим, шлюбні відносини між ними припинилися. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.12.2013 року, яке набрало чинності 17.12.2013 року, шлюб між ними розірвано. В період шлюбу, а саме 03.02.1994 року нею разом з відповідачем на підставі договору купівлі-продажу було придбано житловий будинок [ADDRESS]. Зазначений договір купівлі-продажу оформлений на ім'я її чоловіка, [PERSON], нотаріально посвідчений та зареєстрований у Вознесенському МБТІ. На сьогоднішній день в даному будинку проживає відповідач разом зі своєю новою сім'єю. Також в одній із кімнат проживає позивачка разом з синами. Крім того 17.07.2002 р. на підставі договору купівлі-продажу було придбано житловий будинок [ADDRESS] Згідно зазначеного договору купівлі-продажу вона є покупцем. На сьогоднішній день в даному будинку ніхто не проживає, так як він не придатний для цього. Молодший син [PERSON] з часу припинення їх з відповідачем шлюбних відносин ( більше трьох років назад ) проживав разом з нею в м. Миколаєві, на сьогоднішній день тимчасово проживає в гуртожитку в м. Вознесенську у зв'язку з навчанням у Вознесенському коледжі Миколаївського аграрного університету. Старший син [PERSON] є студентом 3-го курсу Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна на заочній формі навчання. До того ж часто хворіє, має захворювання хребта у зв'язку з чим потребує додаткових затрат. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.07.2007 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки його заробітку ( доходу ). Проте, відповідач аліменти сплачує нерегулярно та станом на сьогоднішній день має заборгованість у розмірі 12454,10 грн. Вона весь час фактично самостійно утримувала дітей, несла всі затрати, щоб забезпечити їх нормальний фізичний, духовний розвиток, належний рівень навчання, нормальний стан їх здоров'я. Іншого житла не має, тому доводилося винаймати його в м. Миколаєві. На підставі викладеного, вважає, що є всі підстави для відступу від рівності часток подружжя в спільному майні та збільшення її частки в праві спільної власності на майно до ? часток, а тому просила суд розділити майно, яке є її з відповідачем спільною сумісною власністю, визнавши за нею право власності на ? частки в праві спільної власності на житловий будинок [ADDRESS]. 06.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про поділ сумісного набутого майна, зазначивши, що він з 27.03.1993 року уклав шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу вони мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За період шлюбу ними було придбано житловий будинок [ADDRESS] Зазначений договір купівлі-продажу оформлений на ім'я [PERSON] Окрім цього, на підставі державного акту на право власності серії [NUMBER], їм було передано земельну ділянку площею 0,4500 га в межах Дорошівської сільської ради та на підставі державного акту на право власності серії ЯЕ 92611 земельну ділянку площею 0,2268 га - для обслуговування будинку [ADDRESS]. Так як в добровільному порядку вони не можуть дійти згоди щодо добровільного поділу належного їм спільного майна, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. На підставі викладеного, просив суд, розділити майно, яке являється його з [PERSON] спільною сумісною власністю, визнавши за ним право власності на ? частку в праві спільної власності на житловий будинок [ADDRESS] Вознесенського району Миколаївської області, земельну ділянку розміром 0,4500 га, яку надано на підставі державного акту на право власності серії [NUMBER] в межах Дорошівської сільської ради, [PERSON], на земельну ділянку 0,2268 га, яку надано на підставі державного акту на право власності серії [NUMBER] для обслуговування будинку [ADDRESS]. В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічною позовною заявою - Вуїв О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просила суд розділити майно, яке є з відповідачем спільною сумісною власністю, визнавши за позивачкою право власності на ? частки в праві спільної власності на житлові будинки [ADDRESS] Вознесенського району Миколаївської області, земельні ділянки, призначені для обслуговування вказаних житлових будинків, вимоги зустрічної позовної заяви визнала частково. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] та його представник Лукіянчин П.П. в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом визнали частково, зустрічну позовну заяву підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини справи, просили суд її задовольнити. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, свідка, дослідивши та оцінивши письмові докази по цивільній справі, суд приходить до наступного. В силу ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статею 61 цього Кодексу. Як на підставу визнання права власності на 3/4 частини спірних будинків позивач посилалася на те, що неповнолітній син, проживав разом з нею та знаходився на її утриманні. У зв'язку з хворобами потребує лікування, а позивач ніякої матеріальної допомоги не надає, аліменти, сплачує не в повному розмірі. Однак, належних доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем по первісному позову суду не надано. В судовому засіданні встановлено, що спірні житлові будинки [ADDRESS] та земельні ділянки виділені для їх обслуговування придбані сторонами в період шлюбу (а.с.8,61,62,168), а тому є спільною сумісною власністю подружжя і підлягають поділу (ст.ст. 60,69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України). Земельна ділянка площею 0,4500 га в межах Дорошівської сільської ради поділу не підлягає, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що вона відноситься до спільної сумісної власності подружжя (а.с.60). Згідно із ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. В силу п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду Уураїни від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, про розірвання шлюбу, визнання йогог недійсним та поділ спільного майна подружжя"судам роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК України ). В судовому засіданні встановлено, що позивачка стягує аліменти з відповідача, який сплачує аліменти по мірі можливості, діти періодично проживали з нею та відповідачем, так як позивачка проживає та працює за кордоном (а.с.174,177). Тому обставин, що мають істотне значення для справи і дають підстави вважати, що відповідач не дбав і не дбає про матеріальне забезпечення, навчання та лікування дітей у суду немає. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає що позовні вимоги сторін по справі підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial