Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

13 листопада 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1300 гривень щомісячно на кожну дитину; стягнути з відповідача аліменти за шість місяців, що передували зверненню до суду в сумі 15600 грн. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27.05.2015 року шлюб з відповідачем було розірвано. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач працює на території Російської Федерації та отримує заробітну плату близько 17500 грн. щомісяця, також має неофіційний дохід, який не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому вона змушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.1998 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27.05.2015 року було розірвано (а.с. 2). У свідоцтвах про народження [PERSON], [INFO] (а.с.3) та [PERSON], [INFO] (а.с.4), батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Діти фактично на даний час перебувають на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своїх дітей, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років на день ухвалення рішення становить 1455 грн. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачкою [PERSON] не було надано належних доказів, на підтвердження, що відповідач має дохід для сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 1300 грн. щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні позивачці було роз'яснено обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Наданий позивачкою дозвіл [PERSON] на роботу в Російській Федерації був дійсний до 21.02.2011 року (а.с. 5). Враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 750 гривень щомісячно на кожну дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Враховуючи, що в судовому засіданні не було доведено тієї обставини, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати, тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, стягнення аліментів слід проводити відповідно до ч.1 ст.190 СК України, з дня подачі позову до суду, тобто з 13 листопада 2015 року. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial