Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

20.04.2018 року позивач звернулась до суду з позовом, який неодноразово уточнювала та з урахуванням останніх уточнень просила: ?Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти за минулий час в розмірі 15548 грн. ?Стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання або до досягнення 23 річного віку ?Стягнути з [PERSON] на її користь понесені додаткові витрати на навчання за програмою молодшого спеціаліста відповідно до договору №2015-О-00427-166 від 13.08.2015 року у розмірі 36600,00 грн. ?Стягнути з [PERSON] на її користь понесені додаткові витрати на навчання за програмою бакалавра відповідно до договору №4023472-2018 від 17.08.2018 року у розмірі 49346,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є її рідним батьком, який з моменту розлучення, а саме з 26.04.2005 року, перестав брати участь у її вихованні та утриманні. ЇЇ мати [PERSON] померла [INFO] та після її смерті, вона перебувала на утриманні своєї бабусі пенсіонерки. Зазначає, що з моменту смерті матері вона не отримувала аліменти та була позбавлена звернутися до суду з метою захисту своїх прав, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час. В частині стягнення додаткових витрат, зазначає, що вона є студенткою НУ «Одеська Юридична академія», за перші 2 роки навчання, сплачувала мати, а після її смерті за навчання допомагали сплачувати родичі, однак батько ухилявся від сплати за контракт, у зв`язку з чим просить стягнути Ѕ частину від фактично сплачених коштів за перші 2 роки навчання в розмірі 36600,00 грн. та повну частину фактично сплачених коштів за навчання за програмою бакалавра в розмірі 49346,00 грн. З урахуванням того, що відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками, вона вимушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Згідно з ч. 2\~ст. 281 ЦПК України\~розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи думку позивача, викладену в заяві, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де в графі батько зазначено - [PERSON] , а в графі мати [PERSON] . Згідно з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , був розірваний 26.04.2005 року /а.с.10/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , померла [INFO] у віці 48 років /а.с.9/ З довідки виданої НУ «Одеська юридична академія» від 21.08.2018 року, вбачається, що [PERSON] є студенткою факультету цивільної та господарської юстиції (контракт) денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2020 року. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів за минулий час в розмірі 15548,00 грн., суд виходив з того, що судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено, що вона чи її бабуся (на утримані якої перебувала позивач після смерті матері), вживали будь яких заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогли їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму на час навчання, суд виходив з того, що відповідач працездатний (50 років), на час ухвалення рішення не має інших неповнолітніх дітей чи утриманців, через що позов в частині про стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму, не буде для нього непосильним тягарем, у зв`язку з чим підлягає позов в цій частині підлягає задоволенню. Ухвалюючи рішення, суд зазначає, що позивач, просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму без визначення суми, у зв`язку з чим, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у розмірі 2102,00 грн., що відповідає розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час ухвалення рішення з подальшою індексацією у відповідності до закону. Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення фактично сплачених додаткових витрат на навчання, суд виходив з того, що позивач повнолітня та на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли повнолітні дочка, син потребують матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення ними двадцяти трьох років, правила статті 185\~СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199\~цього Кодексу (утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання). Аналогічні висновки висловлені в постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2016 року № 6-1296цс15. Положеннями\~статті 6 СК України, визначено, що \~правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Якщо дочка, син навчаються на денному відділенні, аліменти можуть бути присуджені їм щомісячно, але без урахування часу канікул. Відповідно до\~ст. 200 СК України,\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1, 2\~ст.184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з частиною першою статті 185\~СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, статтею 199\~СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1-3\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно зі змістом\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином із вищевикладеного, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до\~ст.430 ЦПК України\~допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачі звільнені від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Таким чином, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 640,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.12,13,81,76-77, 80-81, 141, 263-265, ЦПК України, 180-184, 190-191 СК України, суд,-

Outcome: partial