Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. У вказаній позовній заяві позивач просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 24 січня 2012 року, згідно якого з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , жительки [ADDRESS] аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] в розмірі 556 грн. та [PERSON] , [INFO] в розмірі 446,50 грн. щомісячно, починаючи з 3 січня 2012 року до досягнення дітьми повноліття. Їхній син досяг повноліття та аліменти на його утримання відповідач не сплачує . Дочка [PERSON] , [INFO] проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. На разі дочка навчається у школі та потребує значно більших витрат , а тому потребує більшої матеріальної підтримки батька. А тому, позивач просить суд змінити розмір аліментів, визначений рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 24 січня 2012 року з 446,50 гривень збільшивши їхній розмір та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2100 гривень, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Від відповідача по справі на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він позовні вимоги визнає частково, оскільки він на даний час працює неповний робочий час, його посадовий оклад становить 2361,50 грн., за станом здоров`я потребує постійного лікування тому, він згодний сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1100 грн., не більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судове засідання 09 вересня 2020 року позивач [PERSON] не з`явилася, проте на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] -адвоката Матюхи В.В. про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та наполягають на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове заасідання 09 вересня 2020 року не з 'явився, однак в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у його відсутності та про часткове визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду цього засідання, та від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, суд ввжає за можливе відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, розглянути справу за відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 січня 2012року Піщанським районним судом Вінницької області було ухвалено рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, відповідно до якого вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , жительки [ADDRESS] аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] в розмірі 556 грн. та [PERSON] , [INFO] в розмірі 446,50 грн. щомісячно, починаючи з 3 січня 2012 року до досягнення дітьми повноліття.(а.с.29-30). Їхній син досяг повноліття та аліменти на його утримання відповідач не сплачує . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.26). Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] 28.12.2016 року припинила підприємницьку діяльність (а.с.23). Відповідно до довідки ТОВ СП "ЕЛІТ АГРО" №6 від 23.03.2020 року, [PERSON] працює трактористом на неповний робочий час в ТОВ СП "ЕЛІТ АГРО" з 23.03.2020 року, його посадовий оклад становить 2361,50 грн.(а.с.49). Відповідно до довідки КП "Піщанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" №520/578 від 23.03.2020 року, [PERSON] за станом здоров`я потребує постійного лікування (а.с.50). Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В положеннях ст.184 СК України зазначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум дітей віком від дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року встановлено в розмірі 2218 гривень. Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Вирішуючи питання про збільшення розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. При цьому слід брати до уваги, що дитині має забезпечуватися такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя та повноцінного розвитку. Батьки несуть основну та однакову відповідальність за виховання та розвиток своєї дитини. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, беручи до уваги, що факт того, що відповідач є працездатного особою, враховуючи мінімально визначений розмір аліментів для дитини відповідного віку та його неспівмірність з розміром аліментів, які стягуються з відповідача відповідно до рішення Піщанського рйаонного суду Вінницької області від 24 січня 2012 року, а також рівний обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій суміу розмірі 1500 гривень щомісячно. Стягнення аліментів в даному розмірі суд, вважає, розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також, суд враховує, що вказаний розмір аліментів перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого в ЗУ "Про Державний бюджет України на 2020 рік", тобто мінімальний розмір аліментів. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно доп. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при подачі вказаного позову до суду. Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, а також мінімальний розмір судового збору, який становить не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб , який має бути сплачений фізичною особою при поданні до суду позовної заяви майнового характеру та відповідно положень п.п.1 п. 1 ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 4 Закону "Про судовий збір" на день звернення до суду із вказаним позовом до суду складав 840 гривень 80 копійок, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачау дохід держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок. В п. 1 ч. 3 ст. 113 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно положень ч. 3 ст. 134 ЦПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В частині 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідач на її користь витрати пов`язані з наданням правничої допомоги в сумі 3000 гривень. На підтвердження витрат понесених за надання правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги від 10.11.2019 року, відповідно до якого гонорар адвоката складає 3000 грн.. Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що адвокат Матюха В.В. участі в судових засіданнях по даній справі не брав, розрахуноку суми гонорару за надану правничу допомогу не надано, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1500 гривень сплачених за надання правничої допомоги, оскільки суд вважає, що витрати саме в даному розмірі є співмірними із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Outcome: partial