Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зобов'язання повернути майно, збережене без достатньої правової підстави. Просив зобов'язати відповідача повернути належний йому автомобіль марки "ВАЗ-21093", реєстраційний номер [NUMBER], а також технічний паспорт на зазначений транспортний засіб, зобов'язати органи ДАІ затримати на майданчик тимчасово зберігання цей транспортний засіб. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що надав належний йому автомобіль у тимчасове користування відповідача, проте [PERSON] відмовляється його повертати. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. До початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачеві належить право користування, володіння та розпорядження транспортним засобом марки ВАЗ 21093, 1992 року випуску, двигун №[NUMBER], кузов (коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Таке право належить [PERSON] на підставі довіреності від 17.04.2009 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], що підтверджується довідкою про вчинення нотаріальних дій № 114/01-16 та витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей. У 2010 році від імені позивача була видана довіреність на право користування цим транспортним засобом на ім'я [PERSON] та його дружини [PERSON] строком на 1 рік, оскільки на той час потреба у користуванні автомобілем, за твердженням позивача, відпала. Зазначеним особам позивач надав транспортний засіб, а також документи на автомобіль (технічний паспорт). По закінченні строку дії довіреності, а саме у 2011 році, [PERSON] та [PERSON] повинні були повернути автомобіль та документи, однак зазначені особи припинили проживати однією родиною, а відповідач [PERSON] забрала автомобіль у своє користування, відмовляючись його повертати. Позивач вказував, що з проханням допомогти йому повернути автомобіль він звертався до правоохоронних органів, що здійснюють оперативну діяльність, з усною заявою, але йому було відмовлено, мотивуючи тим, що це не входить до компетенції цих органів та роз'яснено право звернутися до Державтоінспекції. В подальшому позивач звернувся до Державтоінспекції з заявою, у якій просив затримати автомобіль марки ВАЗ 21093, реєстраційний № [NUMBER] та вилучити технічний паспорт на зазначений автомобіль з незаконного володіння [PERSON]. Проте у задоволені такої заяви було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Суд, з огляду на зазначене, вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач користується та керує автомобілем марки ВАЗ 21093, реєстраційний № [NUMBER], без належних на те правових підстав та зобов'язана повернути зазначений транспортний засіб. Разом з тим, стосовно іншої частини позовних вимог, суд приходить до висновку про превентивність їх характеру, що, у свою чергу, свідчить про неможливість вирішення даного питання як такого, що має ознаки самостійних позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial