Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, третя особа: відділення Орджонікідзевського району м. Маріуполя управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України в Донецькій області, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі - продажу № 162 від 30.01.2012 року вона є власницею 4/5 частини квартири [ADDRESS]. На підставі договору купівлі продажу № 2323 від 12.11.2012 року вона є власницею 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Дані договори зареєстровані в БТІ м. Маріуполя 20.11.2012 року. В квартирі вона зареєстрована і проживає з 12.01.2013 року, але 17.04.2013 року в належну їй на праві власності квартиру вона зареєструвала свого сина [PERSON] Син хоча і зареєстрований в квартирі, однак фактично жодного дня в ній не проживав і не проживає до теперішнього часу. Майна належного йому в квартирі немає. На даний час вона має намір продати квартиру, проте реєстрація сина перешкоджає їй у здійсненні її права розпорядження власністю. Факт не проживання відповідача в квартирі підтверджується актом. Вважає що відповідач без поважної причини більше шести місяців не проживає за місцем своєї реєстрації, а отже втратив право на житлову площу в ній. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування її квартирою знявши його з реєстрації у вказаній квартирі. Позивачка [PERSON] на розгляд справи до суду не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги повністю підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила задовольнити позов повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи - відділу у справах громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ ММ УМВС України в Донецькій області, в судове засідання на розгляд справи не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, 4/5 частки квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2012 року, [PERSON]. Згідно витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно 1/5 частка квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2012 року, [PERSON]. Як видно з копії особового рахунку [NUMBER], в квартирі [ADDRESS], крім позивачки зареєстрований відповідач [PERSON]. Як видно з акту ПП «Жилфонд - 279» від 05.05.2014 року, в квартирі [ADDRESS], відповідач [PERSON] не проживає з моменту реєстрації 17.04.2013 року і по даний час. Інформацію викладену в акті підтвердили сусіди позивачки, мешканка квартири [ADDRESS], [PERSON] Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Згідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги те, що позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], а відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючим в ній перешкоджає позивачці у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] усунувши їй перешкоди в користуванні і розпорядженні її квартирою та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. Щодо позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.11 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація та зняття з реєстрації покладено на відповідні підрозділи МВС України. Тобто це не є компетенцією суду, а підставою для зняття з реєстрації особи є відповідне рішення суду про (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Зазначене свідчить про те, що третя особа права позивачки стосовно зняття з реєстрації відповідача, не порушувала, що є підставою у відмові в задоволенні цих вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial