Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Представник позивача, звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 12029,87 гривень за кредитним договором без номера від 23 березня 2011 року та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 29.03.2011 року [PERSON], підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», отримав кредит у розмірі 4600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У відповідності до пунктів 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач надала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент його зменшити або збільшити. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та позивачем договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до укладеного Договору сторонами погоджено, що відповідач повинен був сплачувати щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, процентах, пені, комісії та інших витратах згідно його умов. Однак, [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконав, у встановлений договором строк обов'язкові платежі не вносив і станом на 05.11.2017 року його борг по кредитному договору становить 12029,87 грн., з них: 2205,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1748,93 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 7026,36 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина та 549,04 грн. - процентна складова. Такі дії свідчать про відмову відповідача від добровільного повернення боргу, в зв'язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з"явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить опублікування про виклик відповідача в газеті "Галичина" №3 від 11.01.2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з"явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов або заяви про розгляд справи у його відсутності не надали, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 29.03.2011року [PERSON]підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно вказаної заяви, позивач отримав кредит у сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "Універсальна" зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі, встановленому умовами договору на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-24). Згідно п. 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картки, вид яких і строк дії визначений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 вищевказаних правил, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. У п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 вказаних Умов та правил зазначено, що клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, за перерозходами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених діючим договором. У випадку невиконання обов'язків за договором, клієнт зобов'язаний на вимогу банку повернути кредит та сплатити винагороду банку. Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитної карти "Універсальна" за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів нараховується: пеня в розмірі 0,233 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту)+50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн., пеня в розмірі 0,233 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту)+100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. За порушення строків платежів за будь-якими із грошових зобов'язань нараховується штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 9). Згідно розрахунку заборгованості за договором без номера від 29.03.2011 р., укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" і [PERSON], станом на 05.11.2017 р. загальна сума заборгованості становить 12029,87 гривень, яка складається з: 2205,54грн. - заборгованості за тілом кредиту, 1748,93 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом, 7026,36 грн. - заборгованості за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина та 549,04 грн. - процентна складова. Як вбачається з вказаного розрахунку відповідачу нараховано пеню в розмірі 7026,36 гривні, а заборгованість по штрафах - 1049,04 гривень. Після проведення математичних розрахунків та, враховуючи Тарифи обслуговування кредитної карти "Універсальна", суд встановив, що заборгованість по штрафах була нарахована після нарахування пені, що свідчить про те, що штраф вже виступив подвійною цивільно-правовою відповідальністю за порушення строків виконання кредитних зобов'язань. З вищеописаного випливає, що в кредитному договорі передбачено подвійну відповідальність позичальника за невиконання зобов'язань, а саме за порушення строків виконання грошового зобов'язання, що підтверджується розрахунком заборгованості та є неправомірним, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Враховуючи вищевказане, в задоволенні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 1049,04 грн. слід відмовити у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. 61 Конституції України. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір (договір приєднання), в якому були визначені всі істотні умови та передбачені наслідки невиконання цих [PERSON], будучи ознайомленим з умовами кредитування, які були надані йому разом зі заявою про видачу кредитної картки, уклавши кредитний договір, не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту та процентів за користування ним, хоча взяв на себе зобов'язання їх виконувати, внаслідок чого допустив виникнення заборгованості у розмірі10980, 80 гривень. А тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного, ст.ст. 625, 651, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial