Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий. 18\~грудня 2019\~року [PERSON] \~(далі\~ також\~представник позивача)\~в інтересах\~ [PERSON] (далі\~ позивач)\~звернувся до\~суду із\~позовною заявою\~до [PERSON] \~(далі\~ відповідач)\~про стягнення\~шкоди завданої\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди(далі також ДТП), обґрунтовуючи,\~що відповідач\~не відшкодував\~шкоду,тому просить стягнути з нього матеріальну шкоду у загальному розмірі 333376 гривень 08 копійок, додаткові витрати у загальному розмірі 2800 гривень 00 копійок та судові витрати у розмірі 3361 гривня 76 копійок (далі - також позовна заява). У позовній заяві представник позивача зазначає, що 12 липня 2019 року сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача «TOYОTA LAND CRUISER 150», державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження (далі також автомобіль 1). Вартість відновлювального ремонту автомобіля 1 складає 431376 гривень 08 копійок, а додаткові витрати за: послуги з проведення оцінки по визначенню суми матеріальних збитків та послуги евакуатора 2000 гривень й 800 гривень відповідно. Цивільно-правова відповідальність відповідача, на час вчинення ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АСКО-ДС» (далі також ПАТ «АСКО-ДС») у розмірі 100000 гривень, яка 20 листопада 2019 року сплатила позивачу суму в межах максимальної страхової виплати за відрахуванням франшизи 98000 тисяч гривень. За таких обставин представник просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти у загальному розмірі 336176 гривень 08 копійок. Відповідач не подав до суду відзив проти позову. 2.Суд щодо участі сторін у судовому засіданні, зазначає таке. Позивач до судового засідання не з`явився, причини своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав, хоча повідомлений був належним чином про час, дату і місце судового розгляду справи. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що підтримає подану позовну заяву, просив її задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовну заяву не визнав, просив відмовити у її задоволенні та зазначив, що його представник не буде приймати участь у розгляді справи. 3.Процесуальні рішення та дії у справі такі. 14 січня 2020 року постановлена ухвала про відкриття провадження\~у справі\~в порядку\~загального позовного\~провадження,й визначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання для розгляду справи. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 03 лютого 2020 року, постановленої без виходу до нарадчої кімнати, судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про належне вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 19 лютого 2020 року, постановленої без виходу до нарадчої кімнати задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 18 березня 2020 року задоволено клопотання представника позивача, та заборонено відповідачу вчиняти будь-які дії щодо припинення будь-яким шляхом права власності на одноповерховий кам`яний будинок з господарськими будівлями та спорудами, номер [ADDRESS] (далі - також будинок). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 18 березня 2020 року розгляд справи відкладено із-за встановленням карантину. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 06 квітня 2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, проведення підготовчого провадження продовжено та відкладено розгляд справи із-за встановлення карантину. Ухвалою Іванівського районного вуду Одеської області від 27 квітня 2020 року сторонам роз`яснено, що виходячи з положень частини 2 статті 197 ЦПК вони мають право до 12 травня 2020 року подати до суду свої доводи, міркування, які висловити письмово щодо: бажання укладення мирової угоди, врегулювання спору за участі судді; уточнення позовних вимог, подання заперечень проти них та відповідних заяв; вступу у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ, і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову; обставин, які входять до предмету доказування; обставин справи які їм відомі; надання доказів на які сторони посилаються у позові та відзиві; витребування додаткових доказів; клопотань щодо забезпечення позову, зустрічного забезпечення; призначення експертизи, виклику у судове засідання експертів, свідків, залучення спеціаліста; наявності інших заяв та клопотань тощо. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 13 травня 2020 року підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 03 червня 2020 року розгляд справи відкладено, а неявку відповідача до суду визнано неповажною. 4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , позивач є власником автомобіля 1 з 09 червня 2016 року (а.с. 51). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , відповідач є власником автомобіля 2 з 12 липня 2016 року (а.с. 53). З постанови Іванівського районного суду Одеської області від 26 вересня 2019 року яка набрала законної сили 07 жовтня 2019 року, по справі №499/749/19 про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі постанова від 26 вересня 2019 року) та постанови Іванівського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2019 року якою внесені виправлення до цієї постанови, вбачається, що 12 липня 2019 року приблизно о 15 годині 53 хвилини відповідач керуючи автомобілем Опель, державний номер [NUMBER] (далі також автомобіль 2) не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожні обставини при виконанні небезпечного руху, здійснив зіткнення з автомобілем 1, чим порушив вимоги пунктів 12.1, 12.3 розділу 13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що спричинило механічні пошкодження автомобілів. За постановою від 26 вересня 2019 року відповідач, вину у вчиненні адміністративного правопорушення предбаченого статтею 124 КУпАП визнав (а.с. 44). Відповідно до звіту про оцінку автомобіля 1 від 09 серпня 2019 року № 09-08/2019: - ринкова вартість автомобіля 1 пошкодженого при ДТП визначається рівною 1092975 гривень 71 копійка; - вартість відновлювального ремонту автомобіля 1 пошкодженого при ДТП визначається рівною 445072 гривні 74 копійки; - вартість відновлювального ремонту автомобіля 1 пошкодженого при ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу його складників пошкодженого при ДТП та з величиною втрати товарної вартості (ВТВ) визначається рівною 483523 гривні 95 копійок (далі Звіт, а.с. 8-16). Витрати позивача пов`язані з проведенням ремонту автомобіля 1 на загальну суму 431376 гривень 08 копійок підтверджуються рахунком Товариства з обмеженою відповідальністю «ВіДі Пальміра» від 09 серпня 2019 року № ВПmС-002420 (а.с. 30-31, далі також Рахунок). За договором про надання послуг від 07 серпня 2019 року № 07-08/2019 та акту приймання-передачі виконаної роботи від 07 серпня 2019 року №2 витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження по визначенню відновлювального та матеріального збитку заподіяного позивачу становлять 2000 гривень (а.с. 41, 43). За товарним чеком від 02 серпня 2019 року вартість послуг евакуатора становить 800 гривень (а.с. 45, далі також товарний чек). Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «АСКО-ДС» від 08 липня 2019 року № ЕР/123075907 застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача за шкоду заподіяну майну на 100000 гривень з визначенням франшизи у розмірі 2000 гривень (далі також Поліс а.с. 48). 20 листопада 2019 року ПАТ «АСКО-ДС» сплачено позивачу суму в межах максимальної страхової виплати у розмірі 98000 гривень (а.с. 49). Сторони, не заперечували проти визнання обставин ДТП зазначених у постанові від 26 вересня 2019 року, яка сталася за участі автомобілів, що належать їм на праві власності; виплати ПАТ «АСКО-ДС» позивачу відшкодування у розмірі 98000 гривень. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що підтверджує викладені у позовній заяві обставини, а також пояснив, що розмір шкоди завданої внаслідок ДТП визначався позивачем виходячи з встановленої Рахунком суми 431376 гривень 08 копійок, яка є меньшою ніж вартість відновлювального ремонту автомобіля за висновками Звіту. Договір про користування послугами евакуатора позивачем не укладався, а інші документи крім товарного чеку на підтвердження використання евакуатора відсутні. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що позов не визнає, проте не надав будь-яких конкретних пояснень у чому полягають його заперечення проти позову, а також заначив, що мав можливість подати до суду відзив, причини не реалізації такого права пояснити не зміг. 5.Норми права, які застосував суд такі. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України, далі також ЦК). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22 ЦК). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 ЦК). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК). Джерелом підвищеної\~небезпеки є\~діяльність,\~пов`язана\~з використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 1, 2 статті 1187 ЦК). Шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. (частина 2 статті 1192 ЦК). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина 1 статті 1194 ЦК). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (частина 1 статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 1, 3, 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, далі також ЦПК). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК). Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 ЦПК). Вирок суду\~в кримінальному\~провадженні,\~ухвала про\~закриття кримінального\~провадження і\~звільнення особи\~від кримінальної\~відповідальності або\~постанова суду\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~які набрали\~законної сили,\~є обов`язковими\~для суду,\~що розглядає\~справу про\~правові наслідки\~дій чи\~бездіяльності особи,\~стосовно якої\~ухвалений вирок,\~ухвала або\~постанова суду,\~лише в\~питанні,\~чи мали\~місце ці\~дії (бездіяльність)\~та чи\~вчинені вони\~цією особою.(частина 6 статті 82 ЦПК). 6. Мотиви з яких виходив суд задовольняючи позовні вимоги. Системний аналіз наведених у пункті 5 мотивувальної частини цього рішення норм ЦК свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Стосовно майнової шкоди правило генерального делікту закріплено статтею 1166 ЦК. Умовами застосування цих норм є завдання майнової шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. З огляду на положення статті 1166, 1188 ЦК, за правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. При цьому, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд відмічає, що відповідно до положень статей, 1192, 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою лише у тому випадку, коли страхової виплати недостатньо для повного відшкодування, завданої нею шкоди. Суд констатує, що саме відповідач є тією особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом і спричинила ДТП, в результаті дій якого був пошкоджений транспортний засіб позивача та завдана матеріальна шкода. Слід вважати доведеним належними та допустимими доказами факт завдання позивачу матеріальних збитків унаслідок пошкодження його транспортного засобу під час ДТП, а також понесення ним витрат за проведення експертно-оціночних послуг. Суд вважає доведеним, що сума коштів, яку позивач просить стягнути у розмірі 333376,08 гривень, є різницею між вартістю ремонту автомобіля 1 у розмірі 431376,08 гривень та лімітом страхового відшкодування за полісом цивільно-правової відповідальності завдавача шкоди у рзмірі 98000 гривень, а з урахуванням сплаченої позивачем за надання експертно-оціночних послуг 2000 гривень, загальний розмір шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 335376 гривень 08 копійок. Суд зазначає, що з огляду на наведені у пункті 5 мотивувальної частини цього рішення норм ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторонам роз`яснено, що вони зобов`язані подати до суду усі наявні, належні, достатні та допустимі докази, або подати до суду клопотання про витребування доказів у випадку складності в отриманні доказів, та надано сторонам строк для подання до суду доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд приймає до уваги, що відповідно до частиною 6\~статті 82\~ЦПК,\~постанова від\~26\~вересня 2019\~року є обов`язковою для суду щодо правових наслідків дій відповідача. Тому, виходячи з аналізу наведених матеріальних та процесуальних норм, суд вважає, що позивач надав суду достатньо належних та допустимих доказів у підтвердження обставин, на які посилається у позовній заяві, а відповідач взагалі не надав доказів на підтвердження своєї правової позиції й не спростував доводів наведених у позовній заяві, маючи достатній час встановлений судом для вчинення таких дій. Зрештою, суд зазначає, що з огляду на приписи наведених норм у відповідача виникає обов`язок відшкодувати позивачу завдану шкоду. 7. Мотиви з яких виходив суд відмовляючи у задоволенні позовних вимог. Суд вважає, що позивач не довів належними, достатніми та допустимими доказами, що витрати на послуги евакуатора у розмірі 800 гривень безпосередньо пов`язанні з усуненням наслідків цього ДТП, яка сталася 12 липня 2019 року за наявності даних про видачу товарного чеку 02 серпня 2019 року та відсутності інших доказів укладення позовачем договору послуги з виконавцем тощо. За таких обставин, враховуючи, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, то така вимога позивача є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. 8. Суд застосовує таку практику Верховного суду. У пунктах 2, 4 постанови від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі 606/435/16-цзазначив, що, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 9. Висновок суду такий. З огляду на зазначене суд доходить до висновку, що позовну заяву належить задовольнити частково. 10. Вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову, суд виходить з такого. Сторони не заявили клопотань про скасування заходів забезпечення позову. Суд, відповідно до частини 7, 8 статті 158 ЦПК не скасовує заходи забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо припинення будь-яким шляхом права власності на будинок, оскільки такі заходи накладені з метою забезпечення позовної заяви, яка частково задоволена. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Суд звертає увагу сторін, що оскільки судом ухваленно рішення про часткове задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. 11. Розподіл між сторонами судових витрат такий. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК). Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3361 гривня 76 копійок. Суд, у порядку визначеному частиною 1 статті 141 ЦПК стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 3353 гривні 76 копійок.

Outcome: partial