Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

20.06.2018 року до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитини 3-х річного віку. 02.07.2018 р. судом відкрито провадження даній у справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК та судом вирішено справу розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що 26 червня 2005 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. В період шлюбу в сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач на даний час проживає окремо, шлюб між ними не розірвано. Вказує, що матеріальної допомоги відповідач на утримання дітей не надає, а також не надає аліментів на її утримання по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зазначає, що враховуючи, подорожання продуктів харчування, одягу, засобів гігієни, їй, як матері, важко забезпечити всім необхідним двох дітей, при цьому, що вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку. Вказує, що відповідач має задовільний стан здоров'я, аліментів нікому іншому за виконавчими листами не сплачує, на утримані в нього ніхто не перебуває, має постійне місце роботи - працює на ПП «МІКСС» та отримує заробітну плату у великому розмірі, дохід має регулярний, та має можливість сплачувати аліменти. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (на двох дітей), до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання по догляду за сином [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, по досягненню сином трирічного віку, а саме до [INFO] року, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі в сумі 3 800 гривень, з яких: юридична консультація - 300 гривень, підготовка позовної заяви -500 гривень, витрати на адвоката по захисту її прав в суді - 3000 гривень. 02.08.2018, через канцелярію суду відповідач [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву (а.с.18), згідно якого він позовні вимоги позивача [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини визнає частково, а саме - в частині стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - визнає повністю; в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку визнає частково в сумі 300 гривень. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивач [PERSON] в позовній заяві не зазначила обставин, не надала суду доказів, про те, чи може він таку матеріальну допомогу надавати, оскільки його заробітна плата складає в середньому 4 112, 68 гривень. Вказує, що після виплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму, залишок його заробітної плати буде складати 2 361,18 гривень (50% прожиткового мінімум) на дитину віком від 6-ти до 18-ти років дочку [PERSON] складає 972, 00 гривень, на дитину віком до 6-ти років - відповідно 779,50 гривень що разом складає 1 751,50 гривень; 4 112, 68 гривень -1751,50 = 2 361, 18 гривень), а розмір аліментів на утримання дітей буде зростати, відповідно до збільшення прожиткового мінімуму та Закону «Про бюджет на 2018 рік». Зазначає, що розмір його заробітної плати не буде збільшуватись одночасно зі збільшенням прожиткового мінімуму. Сума 2 361,18 гривень в місяць ним буде використана на його харчування, проїзду до місця роботи, оплату комунальних послуг. Вказує, що він згоден на виплату аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, тому просить позов задовольнити частково. Заперечує з приводу заявленого позивачем розміру судових витрат, які нею понесені, оскільки позивачем не надані докази, якими б обґрунтовувались суми понесених витрат, (копія договору про надання правничої допомоги; обсяг виконаних робіт, прізвище адвоката та ін.). 20.08.2018, через канцелярію суду позивач подала відповідь на відзив відповідача (а.с.27-29), згідно якого на думку позивача викладені у відзиві на позовну заяву обставини не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідач має постійне місце роботи, отримує заробітну плату. Зазначає, що доводи відповідача про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі задоволенню не підлягають, оскільки вони є значно заниженими від 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо не надання доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу зазначає, що вона виконала вимоги закону та надала попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, що не перешкоджає їй надати в подальшому докази понесених фактично витрат, надавши відповідні докази. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, попередньо подала через канцелярію суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, згідно поданого відзиву на позовну заяву. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Вивчивши позов, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява частково обґрунтована та така, що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.06.2005 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.7). В період шлюбу в сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.3-4), де батьком зазначений [PERSON], матір'ю - [PERSON] Діти сторін проживають разом із позивачем, що підтверджується, довідкою, виданою Стрижавською селищною радою Вінницького району від 15.06.2018 року за №2098 (а.с.9). З довідки про доходи, виданої ПП «Мікс» вбачається, що [PERSON] займає на даному підприємстві посаду водія, загальна сума нарахованого доходу за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 становить 30 653, 59 гривень, видано - 24 676, 13 гривень (а.с.19). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дітей та утримання дружини, до досягнення дитиною 3-х річного віку. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дітей та дружину, судом не встановлено. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 75 СК дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Нормами ч. 2, 4 ст. 84 СК встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 80 СК зазначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дітей, які проживають із позивачем та перебувають на її утриманні, що не заперечується відповідачем, також суд враховує матеріальне становище позивача, яка є працездатного віку; особу відповідача, зокрема те, що відповідач також є працездатного віку, не є особою, що має інвалідність, інших осіб на утриманні не має, працює офіційно та отримує заробітню плату, визнав позовні вимоги частково, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною [PERSON] 3-х річного віку. Суд дійшов до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття є обґрунтованою та такою, що підлягає до повного задоволення. Позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення сином [PERSON], [INFO], 3-х річного віку підлягає до часткового задоволення в розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходів щомісячно. В решті позовних вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки позивач не довела перед судом належними та допустимими доказами заявлений у позові бажаний розмір аліментів на утримання дружини. Посилання відповідача на те, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дружини підлягає до часткового задоволення в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, суд не бере до уваги, оскільки суд розглядає справи в межах позовних вимог, а позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення аліментів в частині від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, а не в твердій грошовій сумі, як визнає частково позовні вимоги відповідач. Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дитину та на дружину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 20.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (про стягнення аліментів на дітей) та до досягнення сином [PERSON], [INFO], 3-х річного віку, тобто до [INFO] У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, позивач в своїй позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] витрати за надання правничої допомоги в розмірі 3 800 гривень. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги в розмірі 3 800 гривень позивачем зазначено в позовній заяві попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв'язку з розглядом справи. Відповідно до ч.1 -6 ст. 137 ЦПК витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Між тим, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді адвокатом регламентовано у пункті 1 частини третьої статті 133, статтях 137, 141, 142 ЦПК . Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм чинного законодавства позивач на підтвердження вимоги про стягнення витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 3 800 гривень не надала суду належних та допустимих доказів. Тому, установивши, що у справі відсутні належні та допустимі, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленої вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у зв'язку з чим у задоволені даної вимоги слід відмовити. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу даного позову до суду, тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовій збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial