Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 21232,42 грн. боргу за договором позики, мотивуючи позовні вимоги тим, що він 16.04.2013р. надав [PERSON] 11740 грн. позики на строк до 01.05.2013р. на підставі розписки. Відповідачка суму позики досі не повернула. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, судова повістка, направлена на її адресу, зазначену в довідці адресно-довідкового підрозділу ДМС, повернена відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст.224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2013р. [PERSON] передав [PERSON] 11740 грн. позики на строк до 01.05.2013р., що підтверджується розпискою [PERSON] Відповідачка суму позики у встановлений термін не повернула, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з неї 21232,42 грн. заборгованості, яка складається з наступного: - 20187,00 грн. - боргу з урахуванням індексу інфляції; - 736,69 грн. - 3% річних; - 308,73 грн. - відсотків за користування коштами. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи, зокрема, розпискою від 16.04.2013р., підтверджується, що відповідачка отримала у позивача грошові кошти в сумі 11740,00 грн. та на даний час борг не повернула. Як передбачено ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Беручи до уваги факт невиконання відповідачкою обов'язку щодо повернення позики, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачка про стягнення з відповідачки 307,73 грн. відсотків за користування позикою за період з 16.04.2013р. по 05.05.2015р.. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Перевіривши виконаний відповідачем розрахунок інфляційних, суд дійшов висновку, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції за період з травня 2013 року по квітень 2015 року становитиме 20182,39 грн., і саме ця сума підлягає стягненню з відповідачки. Нарахування позивачем до стягнення з відповідачки 736,69 грн. 3% річних проведено згідно норм чинного законодавства та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: partial