Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , виконавчого комітету Лубенської міської ради, відділу держгеокадастру в Лубенському районі, третя особа Реєстраційна служба Лубенського міськрайонного управління юстиції про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку та реальний їх розподіл, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 28.07.1984 року. Від шлюбу мають двох дітей, які на даний час вже є повнолітніми та проживають окремо. Перебуваючи в шлюбі вони вирішили побудувати будинок. За заявою відповідача на підставі рішення Лубенської міської ради йому була виділена земельна ділянка площею 0,0486 га для будівництва житлового будинку. Починаючи з 1984 року вони почали будівництво будинку. На свої кошти, своїми силами вони побудували: житловий будинок А-1, літню кухню Б, погріб під літньою кухнею, гараж Г, убиральню Д, вигрібну яму №3, огорожу №1, відмостку 1, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Все будівництво було закінчене в 1990 році. Вартість всього житлового будинку з господарськими спорудами складає 128 592 грн. 06.07.2016 року їх житловий будинок з господарськими спорудами був зареєстрований і внесений до Державного реєстру речових прав під №15271537, про що була видана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація була проведена на ім`я відповідача по справі, і тільки за ним рахується житловий будинок з господарськими спорудами. Будинок розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,0486 га. Приватизація земельної ділянки була проведена в листопаді 2011 року на ім`я відповідача по справі, оскільки йому в свій час була наділена ця земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку. В липні 2016 року вони з відповідачем шлюб розірвали. Після розлучення вони з [PERSON] не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна. На підставі викладеного позивач [PERSON] прохала суд: -визнати державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] за №15271537 , проведену 06.07.2016 року виконавчим комітетом Лубенської міської ради на ім`я [PERSON] недійсною і скасувати її; -визнати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] за кадастровим номером 5310700000:07:029:0003 на ім`я [PERSON] недійсною і скасувати її; - провести реальний розподіл жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого в [ADDRESS] і виділити їй 1/2 частину вказаного жилого будинку з господарськими спорудами, визнавши за нею право власності на цю частину, та провести державну реєстрацію цієї частини жилого будинку на її ім`я; - провести реальний розподіл земельної ділянки, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , виділити їй 1/2 частину вказаної земельної ділянки, визнавши за нею право власності на цю частину та провести державну реєстрацію цієї частини земельної ділянки на її ім`я. (т.1 а.с. 2-5, 45-46). Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа Реєстраційна служба Лубенського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб 28.07.1984 року. Від шлюбу вони мають двох дітей, які на даний час є повнолітніми. 11.04.1984 року, ще до шлюбу, йому було виділено земельну ділянку площею 0,0486 га для будівництва житлового будинку. У 1985 році він розпочав будівництво житлового будинку, яке було завершено у 1988 році. Частина грошових коштів, які були вкладені в будівництво, були його особистою власністю, оскільки ще до реєстрації шлюбу із [PERSON] він почав придбавати будівельні матеріали, які в подальшому були використані для будівництва спільного будинку. Згідно з накладною №514 від 07.09.1982 року ним була придбана цегла на суму 198 руб., що підтверджується копією накладної № 514 від 07.09.1982 р. Відповідно до корінця квитанції до прибуткового касового ордеру №1005 від 07.09.1982 року ним було придбано цеглу на суму 198 руб., що підтверджується копією корінця квитанції до прибуткового касового ордеру №1005 від 07.09.1982 року. Відповідно до корінця квитанції до прибуткового касового ордеру №1150 було сплачено 50 коп. за послуги автомобіля за доставку цегли, що підтверджується копією корінця квитанції до прибуткового касового ордеру №1150. У зазначених квитанціях платником вказано громадянина [PERSON] , оскільки у той час доступ до будівельних матеріалів був обмежений і матеріали купувалися через квоти надані іншим громадянам, однак грошові кошти на придбання цегли [PERSON] були надані ним, [PERSON] . Відповідно до документа від 08.12.1981 року, виданого Засульським споживчим товариством ним було придбано будівельних матеріалів на суму 136 руб. 34 коп., що підтверджується копією документа від 08.12.1981 року. Відповідно до корінця квитанції до прибуткового касового ордеру №493 від 25.10.1981 року за його грошові кошти було придбано цегли на 340 руб., що підтверджується копією корінця квитанції до прибуткового касового ордеру №493 від 25.10.1981 року. Відповідно до корінця квитанції до прибуткового касового ордеру №437 від 20.09.1980 року за мої грошові кошти громадянином [PERSON] було придбано цегли на 136 руб., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №437 від 20.09.1980 року. За час шлюбу із [PERSON] , 16.07.1985 року за договором купівлі-продажу, укладеному між ним та [PERSON] він продав батьківський будинок за 2000 карбованців. Хоча фактично ним було отримано 2500 карб., а у договорі зазначена сума 2000 карбованців, через прохання покупців вказати саме таку суму. Житловий будинок був успадкований ним після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Загальна вартість грошових коштів, які були ним отримані від продажу батьківського будинку та вкладені в будівництво спільного з позивачкою будинку складали 2500 руб., що підтверджується: корінцем квитанції до прибуткового касового ордеру №422 від 23.07.1985 року за його особисті грошові кошти громадянином [PERSON] було придбано деревини на суму 137 руб. 60 коп.; корінцем квитанції до прибуткового касового ордеру №549 від 19.09.1985 року за його особисті грошові кошти громадянином [PERSON] було придбано деревини на суму 45 руб.; корінцем квитанції до прибуткового касового ордеру №47 від 24.01.1989 року ним було здійснено кінцевий розрахунок за будівництво в сумі 820 руб. Відповідно до копії накладної №285 від 15.08.1984 року ним було сплачено 64 руб. 12 коп.; відповідно до рахунку-фактури №3/334 від 30.05.1985 року громадянином [PERSON] за його грошові кошти було придбано цементу на суму 120 руб.; відповідно до накладної №1198 від 01.07.1985 року за його грошові кошти було придбано цегли на суму 340 руб.; відповідно до ордеру №002197 від 27.06.1986 року за його грошові кошти громадянином [PERSON] було придбано деревини на суму 20 руб. 92 коп.; відповідно до дубліката документа №025506 від 02.10.1986 року, виданого Лубенською торгівельною базою Полтавської області ним було придбано матеріалів на суму 41 руб.; відповідно до рахунку-фактури №3/1843 від 09.06.1985 року за його кошти громадянином [PERSON] було придбано шифер на суму 220 руб.; відповідно до накладної №424 від 07.03.1989 року ним було придбано цементу на суму 182 руб.; відповідно до накладної від 27.08.1986 року ним було придбано матеріалів на суму 120 руб 20 коп.; відповідно до накладної №709 від 20.05.1988 року ним було придбано шиферу на суму 110 руб.; відповідно до квитанції №535687 від 05.03.1985 року ним було сплачено 153 руб. 65 коп. за придбання та доставку каміння; Відповідно до рахунку-фактури від 08.09.1986 року ним було придбано труби та сплачено за їх доставку в сумі 130 руб. 08 коп.; відповідно до чека №001012 від 05.05.1985 року мною було придбано каміння на суму 49 руб. 50 коп.; відповідно до корінця квитанції до прибуткового касового ордеру ним було сплачено проценти за користування позикою на житлове будівництво за 4-й квартал 1988 року в сумі 3 руб. 53 коп.; відповідно до накладної №1030 від 07.01.1985 року за його кошти громадянин [PERSON] придбав цеглу на суму 68 руб.; відповідно до накладної №1138 від 19.09.1985 року за його кошти громадянин [PERSON] придбав деревини на суму 45 руб. Сума квитанцій після шлюбу 2670,60 руб., загальна сума квитанцій 3679,44 руб. Таким чином [PERSON] вважав, що 1/3 частина будинку була побудована за його особисті кошти, а 2/3 частини будинку побудовані за спільні кошти подружжя. Отже, в порядку поділу спільного майна подружжя поділу підлягає лише 2/3 частини жилого будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного, [PERSON] прохав суд : визнати за ним право особистої приватної власності на 1/3 частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . (т.1 а.с. 182-188). В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] заявлені нею позовні вимоги підтримувала, проти позовних вимог заявлених [PERSON] заперечувала. Вважає безпідставним твердження [PERSON] про те, що він почав закуповувати будівельні матеріали ще до їх одруження. Будівництво житлового будинку і господарських споруд вони розпочали за кошти, які їм подарували на весілля. Крім того, її батьки допомагали їм матеріально, а її батько та рідний брат допомагали ще й своєю фізичною працею. Те, що [PERSON] , успадкувавши після смерті свого батька будинок, продав його, не є підтвердженням того, що отримані від продажу даного будинку гроші були витрачені на придбання будівельних матеріалів. Вважає, що спірне майно, а саме, будинок із господарськими спорудами, були набуті ними під час шлюбу, хоча і оформлені на одного з подружжя, при цьому вона весь час працювала та також брала участь у будівництві домоволодіння. Спірний будинок збудований із нових будівельних матеріалів. Тому вважала, що кожен із них має право власності на 1/2 частину даного домоволодіння та земельної ділянки. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] і його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] заперечували. Заявлені ж [PERSON] позовні вимоги щодо визнання за ним право особистої приватної власності на 1/3 частину житлового будинку підтримали. [PERSON] суду пояснив, що житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] він збудував за рахунок того, що продав успадкований ним батьківський будинок. Якби він не продав батьківський будинок, то не зміг би збудувати цей будинок. Батьки [PERSON] в будівництві не допомагали. Також ним за власні кошти придбавалися будівельні матеріали для будівництва будинку за адресою: [ADDRESS] . Представники відповідачів виконавчого комітету Лубенської міської ради, відділу держгеокадастру в Лубенському районі, третьої особи Реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від відповідачів виконавчого комітету Лубенської міської ради, відділу держгеокадастру в Лубенському районі до суду надійшли листи, у яких вони прохали розглядати справу за відсутності їх представників. Заслухавши думку учасників справи, показання свідків, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.07.1984 року по 15.07.2016 року, що підтверджується копіями свідоцтв про укладення та розірвання шлюбу (т.1 а.с.8,9). Перебуваючи в шлюбі сторони побудували житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Відповідно даним інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(індексний номер 62898042) від 06.07.2016 року, об`єкт нерухомого майна, житловий будинок, загальною площею 85,7 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (т.1 а.с. 13). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №220343 від 25 листопада 2011 року, який видано на підставі рішення Лубенської міської ради від 16.06.2009 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0486 га, розташованої в [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (т.1 а.с.12). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] являється його рідною сестрою. [PERSON] та [PERSON] жили в його батьків та почали будівництво власного будинку в 1984 році. [PERSON] працював годинниковим майстром, а [PERSON] на той час була в декретній відпустці та теж працювала на будівництві будинку. Його батько, дядько та він допомагали подружжю [PERSON] в будівництві будинку. Знає, що в 1985 році [PERSON] продав батьківський будинок в с. Мацківці, куди [PERSON] витратив гроші, отримані від продажу будинку йому не відомо. [PERSON] купував будматеріали: цеглу, шифер і тому подібне. Привозив будматеріали і їхав на роботу. Зводили стіни муляр та його (Рибки) батько. Брат [PERSON] також допомагав в будівництві. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знайома з батьком і матір`ю [PERSON] . Коли велось будівництво будинку [PERSON], то були випадки коли вона допомагала батькам [PERSON] виписати будівельні матеріали: ліс (кругляк), дошки, цеглу, оскільки вона працювала головним бухгалтером на підприємстві. Інколи батько [PERSON] позичав у неї гроші на будматеріали. Брати [PERSON] були постійно на будівництві будинку, її батько добре ставився до [PERSON] . Сім`я [PERSON] жила у батьків [PERSON] Рідний дядько [PERSON] та всі її родичі також допомагали їм у будівництві. Вона знає, що будинок [PERSON] будували за спільні кошти, в тому числі і за подаровані їм на весілля, яких було приблизно 1500 крб. Також знає, що [PERSON] продав на той час батьківську хату і брати, в тому числі і [PERSON] поділили між собою виручені від продажу гроші. [PERSON] також брав участь у будівництві будинку. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що в 1984-1985 роках, коли [PERSON] почав будуватися, то її чоловік і її батько допомагали йому в будівництві безкоштовно. Вона в будівництві будинку не допомагала. Їй відомо, що [PERSON] на той час продав батьківський будинок і виручені від продажу гроші вклав в будівництво свого будинку. Всі гроші від продажу батьківського будинку [PERSON] забрав собі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] вона знає з дитинства. [PERSON] продав її чоловікові батьківський будинок за 2500 крб. Біля батьківського будинку були будівельні матеріали, які [PERSON] забрав, сказавши, що йому треба будуватися. Чому в договорі купівлі-продажу зазначена сума 2000 крб. вона сказати не може. Не знає куди [PERSON] витрачав гроші, виручені за продаж батьківського будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він допомагав будувати будинок [PERSON] безкоштовно, бо його тесть і батько [PERSON] товаришували. Батько [PERSON] допомагав його тестю, а тому він допомагав [PERSON] . Крім нього в будівництві [PERSON] допомагали [PERSON] та [PERSON] . Батько і брат [PERSON] також допомагали в будівництві. У [PERSON] були будівельні матеріали і вони теж використовувались на будівництві. Він, [PERSON] , виписував будівельні матеріали для [PERSON] (цемент і ліс) на своє прізвище. Пам`ятає, що під час будівництва за чотири дні вони звели стіни і за один день зробили дах. Один день робили фронтони, один день будували літню кухню і гараж. Також були підсобні працівники зі сторони [PERSON] . Кошти, виручені від продажу батьківської хати [PERSON] витратив на будівництво свого будинку. Ще до одруження цоколь у [PERSON] був зроблений. Він був муляром - клав цеглу. Він допомагав в будівництві [PERSON] , а не сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] являється його рідним братом. Коли їх батько помер, то він із старшим братом від спадщини відмовилися, а [PERSON] продав батьківський будинок і розпочав будівництво свого. Він і старший брат допомагали [PERSON] в будівництві. Ще до того як [PERSON] одружився вони зробили цоколь в будинку. [PERSON] проводив будівництво за кошти від продажу батьківської хати. В будівництві будинку брали участь він, [PERSON], [PERSON] і їх зять [PERSON]. [PERSON] також працював на будівництві свого будинку. Йому не відомо чи була якась фінансова участь зі сторони [PERSON] [PERSON] використовував у будівництві будівельні матеріали, що належали йому особисто. Брат і батько [PERSON] також приймали участь у будівництві будинку сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що він допомагав [PERSON] виписувати цеглу у конторі, коли той будувався. Цеглу він виписував тричі на своє ім`я, бо [PERSON] попросив його, як товариша. [PERSON] на придбання цегли давав спільні сімейні кошти. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що його сусід [PERSON] збирався будувати будинок у м. Лубни. У нього були будівельні матеріали, які зберігалися в старому домогосподарстві, яке потім [PERSON] продав. Від [PERSON] він знає, що той гроші, отримані від продажу батьківської хати, витратив на будівництво свого будинку. [PERSON] продав батьківський будинок [PERSON]. Будівництво будинку [PERSON] велось приблизно п`ять чи шість років. Він сам участі в будівництві будинку не приймав. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. При цьому, норми ст. 163 СК України зазначають, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. З ч. 1 ст. 70 СК України вбачається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов`язком. Ст. 60 СК України встановлює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності майна, набутого подружжям за час шлюбу. Інше має бути спростовано належними та допустимим доказами. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, накладні на будівельні матеріали видавалися на ім`я [PERSON] та інших осіб. [PERSON] з приводу цього суду пояснила, що накладні на будівельні матеріали збиралися ними в свій час для здачі будинку в експлуатацію. Вона не заперечує той факт, що в основному будівництвом будинку займався [PERSON] , а вона займалася дітьми. Однак всі будівельні матеріали придбавалися за їх спільні кошти, у будівництві було використано нові будівельні матеріали. Твердження [PERSON] стосовно того, що при будівництві будинку використовувались раніше вживані матеріали та придбані за рахунок продажу ним батьківського будинку суд не може взяти до уваги, оскільки під час проведення судової будівельно-технічної експертизи експертом на адресу суду було направлено клопотання про надання додаткових матеріалів, а саме, проектно-кошторисної документації на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] ; виконавчої документації на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] (акти виконаних будівельних робіт, відомості ресурсів); актів на приховані роботи на будівництво житлового будинку; інвентарної справи на житловий будинок. Протягом 45 днів клопотання не було задоволено. Оплата проведення експертизи [PERSON] проведена не була. У зв`язку із вищезазначеним експертною установою було повідомлено суд про неможливість надання висновку експертизи (а.с.62, 70). Отже, суд вважає, що [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів того, що при будівництві будинку використовувались раніше вживані матеріали та придбані за рахунок продажу ним батьківського будинку, тобто належні йому особисто, у тому розмірі, який би надавав суду можливість відступити від принципу рівності часток подружжя [PERSON] та [PERSON] при поділі спільного майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] . При цьому, суд також враховує, що між сторонами відсутній шлюбний договір та між ними не досягнуто домовленості щодо відступу від принципу рівності часток подружжя, а надані та безпосередньо досліджені в судовому засідання докази не надають достатніх підстав для встановлення доведеним того факту, що при створенні [PERSON] та [PERSON] спільного майна подружжя, [PERSON] було використано належне йому на праві особистої власності майно в такому обсязі і розмірі, яке б надавало йому право на збільшення своєї частки у праві спільної сумісної власності, в тому числі і величини 1/3 частини. Тому підстав для визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на 1/3 частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] суд не вбачає, у зв`язку з чим в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Реєстраційна служба Лубенського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно суд вважає за необхідне відмовити. Із матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради №114 від 11.04.1984 року [PERSON] було надано дозвіл на забудову земельної ділянки по [ADDRESS] 23.05.1984 року, тобто до реєстрації шлюбу між сторонами, яка відбулася через два місяці по тому , а саме, 28.07.1984 року. Разом із тим, вказана обставина, з урахуванням часу здійснення будівництва будинку [PERSON] та [PERSON] , часу реєстрації права власності на нерухоме майно, не спростовує висновків суду про те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що спірне домоволодіння побудоване сторонами під час перебування сторін в шлюбі, хоча відповідно даним інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно його власником значиться [PERSON] . Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на якій збудовано спірне домоволодіння виданий на ім`я [PERSON] 25.11.2011 року, тобто під час перебування сторін у шлюбі. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у справі № 372/504/17 згідно постанови від 21 листопада 2018 року відсутність судового рішення про визнання спірної квартири особистою приватною власністю відповідача підтверджує, що у судів попередніх інстанцій відсутні підстави вважати, що таке майно належить виключно відповідачу, оскільки докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, - відсутні. Спір про поділ майна, не вирішено. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши відповідні норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що сторонам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] та по 1/2 частині земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Згідно ч.3 ст.319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 31.05.2018 року №504/505/506/507 ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] складає 512 460 грн., В експертному висновку зазначено, що можливо запропонувати два варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS] з відступом від розміру часток 1/2 та 1/2 та визначено розмір компенсації власнику, частка якого в натурі після поділу стала меншою за ідеальну. При вирішенні питання щодо проведення поділу житлового будинку і господарських будівель та визначення порядку користування земельними ділянками, суд враховує інтереси сторін, варіант поділу, який передбачає менший розмір компенсації за нерівність часток при поділі домоволодіння, варіант поділу, найбільш наближений до виділення сторонам майна відповідно до ідеальних часток те, що на даний час [PERSON] проживає у спірному домоволодінні, а [PERSON] проживає за іншою адресою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне провести розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] згідно першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого запропоновано виділити [PERSON] квартиру № 1 (червоний колір в додатку №4 до висновку експертизи №504/505/506/507 від 31.05.2018 року згідно варіанту №1 розподілу житлового будинку і надвірних будівель), а саме : В житловому будинку літ «А-1» : -коридор 1-1 площею 6,0 кв.м.; -частину кімнати 1-4 площею 5,9 кв.м.; -кімнату 1-5 площею 12,4 кв.м.; -санвузол 1-6 площею 5,3 кв.м.; -кухню 1-7 площею 12,6 кв.м., загальною площею приміщень 42,2 кв.м., що на 0,65 кв.м. менше 1/2 ідеальної частини; По господарським будівлям і спорудам (додаток №5 до висновку експертизи №504/505/506/507 від 31.05.2018 року згідно варіанту №1 розподілу житлового будинку і надвірних будівель), а саме : -літню кухню літ. «Б»; -погріб під літ. «Б»; -частину огорожі №2; -вигрібну яму №3; -частину відмостки І . , що по житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами становить 12/25 частини та визнати за нею право власності на цю частину домоволодіння. Провести реальний розподіл житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] та виділити [PERSON] квартиру №2 (блакитний колір в додатку №4 до висновку експертизи №504/505/506/507 від 31.05.2018 року згідно варіанту №1 розподілу житлового будинку і надвірних будівель), а саме : В житловому будинку літ «А-1» : -передню 1-2 площею 13,6 кв.м.; -кімнату 1-3 площею 12,1 кв.м.; -частину кімнати 1-4 площею 17,8 кв.м., загальною площею приміщень 43,5 кв.м., що на 0,65 кв.м. більше 1/2 ідеальної частини; По господарським будівлям і спорудам (додаток №5 до висновку експертизи №504/505/506/507 від 31.05.2018 року згідно варіанту №1 розподілу житлового будинку і надвірних будівель), а саме : -гараж літ. «Г»; -убиральню літ. «Д»; -огорожу (ворота з хвірткою) №1; -частину огорожі №2; -частину відмостки І . , що по житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами становить 13/25 частини та визнати за ним право власності на цю частину домоволодіння. Зобов`язати власника квартири №1 [PERSON] : пробити дверний отвір з приміщення 1-7 в приміщення кімнати 1-5, з приміщення 1-5 в приміщення кімнати 1-6 з подальшою установкою дверних блоків; замурувати дверний отвір з приміщення 1-2 в приміщення 1-5, з приміщення 1-2 в приміщення 1-4, з приміщення 1-7 в приміщення 1-6, з приміщення 1-1 в приміщення 1-5; перенести перегородку між приміщенням 1-5 та приміщенням 1-4 на 1,3 м. в бік приміщення 1-4. Зобов`язати власника квартири №2 [PERSON] : улаштувати перегородку в приміщенні 1-3 переобладнавши таким чином, щоб утворилися приміщення : -коридор площею 8,3 кв.м., -санвузол площею 3,8 кв.м. Зобов`язати власника квартири №2 [PERSON] влаштувати сходи на горищний простір своєї частини будинку в віконному отворі зі сторони вулиці. Зобов`язати [PERSON] та [PERSON] користуватися горищем кожному над своєю частиною квартири. Зобов`язати [PERSON] та [PERSON] обладнати власні квартири №1 та №2 відповідно самостійними системами газопостачання, електропостачання, водопостачання, каналізації. Зовнішні мережі газопостачання залишити в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 9044 грн. в рахунок компенсації різниці вартості часток при поділі житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] . Провести реальний розподіл земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0486 га за адресою [ADDRESS] та виділити [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 243 кв.м. (додаток №5 до висновку експертизи №504/505/506/507 від 31.05.2018 року згідно варіанту №1 розподілу земельної ділянки) та визнати за нею право власності на цю частину земельної ділянки. Перша земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що виділяється [PERSON] проходить по точкам «А», «Б», «В » , « Г» , « Д» , « Е », « Є », « Ж », « З» , « І », « Ї» , « Й» , « К », « Л », « А ». Друга земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що виділяється [PERSON] проходить по точкам «Р», «П», «О», «Н», « М », «Р». На земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що виділяється [PERSON] , площею 10,8 кв.м., шириною 1 м. та яка проходить по точках «Б», «В», «Д», «Ф», «У» встановити безстроковий та безоплатний земельний сервітут та надати на ній [PERSON] право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. Провести реальний розподіл земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0486 га за адресою [ADDRESS] та виділити [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 243 кв.м. (додаток №5 до висновку експертизи №504/505/506/507 від 31.05.2018 року згідно варіанту №1 розподілу земельної ділянки) та визнати за ним право власності на цю частину земельної ділянки. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що виділяється [PERSON] проходить по точкам «А», «Б», «В», « Г », « Д », « Е », « Є », « Ж », « З », « І », « Ї », « Й », « К », « Л », « М », « Н », « О », « П» , « Р », « А ». На земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що виділяється [PERSON] , площею 9,0 кв.м., шириною 1 м. та яка проходить по точках «С», «Ж», «И», «Т» встановити безстроковий та безоплатний земельний сервітут та надати на ній [PERSON] право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. Згідно з ч. 1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). У ст. 402 ЦК України зазначено, що земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Позовні вимоги [PERSON] щодо визнання державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими спорудами на ім`я [PERSON] недійсною та скасування її, а також щодо визнання державної реєстрації права власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] недійсною та скасування її є неналежним способом захисту її права як співвласника об`єкта спільної сумісної власності, а тому задоволенню не підлягають. Для реалізації права [PERSON] як співвласника об`єкта спільної сумісної власності, а саме житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки відсутні підстави для скасування державної реєстрації права власності на ці об`єкти за відповідачем. Також не підлягає до задоволення позов [PERSON] в частині її позовних вимог до виконавчого комітету Лубенської міської ради, відділу держгеокадастру в Лубенському районі, оскільки дані суб`єкти цивільно правових відносин у спірних правовідносинах, що виникли між [PERSON] та [PERSON] , прав позивача за первісним позовом не порушували, а тому не є належними відповідачами за позовом [PERSON] .

Outcome: partial