Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

16 червня 2021 року Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області, в особі представника за довіреністю Стаднічук Андрія Івановича, звернулась до суду з заявою про визнання спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] на нерухоме майно у вигляді квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , відумерлою та передачу відумерлої спадщини у власність територіальної громади. В заяві заявник посилається на те, що право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно інформаційної довідки ММБТІ № 2-24 від 02.03.2021 року, зареєстроване за [PERSON] . З 2017 року селищною радою здійснювались заходи по встановленню спадкоємців [PERSON] , в зв`язку з чим 16.03.2017 року в районній газеті «Зоря» було розміщено оголошення про виявлення та взяття на облік безхазяйного нерухомого майна у вигляді житлового будинку, однак власники майна до Веселинівської селищної ради не звертались. В зв`язку з тим, що зазначене нерухоме майно знаходиться без господарів, спадкоємці попереднього власника майна відсутні, селищна рада просить визнати спадщину відумерлою. Представник заявника Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області за довіреністю Стаднічук А.І. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги просить задовольнити повністю. Представник Вознесенської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника та не заперечує щодо задоволення даної заяви. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Веселинове Миколаївської області померла [PERSON] , смерть якої була зареєстрована 09 листопада 2019 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 211, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 листопада 2019 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 3). За життя [PERSON] була власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17 вересня 1999 року та довідкою № 2-24 від 02.03.2021 року, виданою Веселинівською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, відповідно до якої станом станом на 28.12.2012 року право власності зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09.1999 року реєстраційний номер 955 посвідченого Веселинівською державною нотаріальною конторою (а.с. 6) Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу), а у відповідності до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а у відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За приписами ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Отже, суд лише визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування у передбачених законом випадках. Згідно ст. 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Статтею 338 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування" зазначає, що у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть ставитись вимоги позовного характеру, зокрема, вимоги про передачу спадкового майна у власність територіальної громади. Суди повинні враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України суд лише визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування у передбачених законом випадках. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (ч.3 ст. 1277 ЦК України). Із системного аналізу положень частин першої, другої та третьої ст. 1277 ЦК України слідує, що орган місцевого самоврядування звертається до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, у разі задоволення судом такої заяви, спадщина переходить у власність територіальної громади, тобто суд під час розгляду заяви у порядку окремого провадження не вправі ухвалити рішення про передачу спадщини у власність. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 63596294 від 17.02.2021 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття спадщини не звертався (а.с. 9-10). Веселинівською селищною радою вживались заходи по виявленню спадкоємців [PERSON] , зокрема 11 березня 2021 року в районній газеті «Зоря» виконкомом Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області зроблено оголошення про виявлення та взяття на облік безхазяйного нерухомого майна у вигляді вищевказаної квартири (а.с.11). За вказаних обставин, оскільки спадкоємці за заповітом і за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відсутні, і з часу відкриття спадщини минуло більше одного року, суд вважає за необхідне визнати спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] у вигляді квартири, відумерлою, а заява підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 1277 ЦК України, ст.ст. 293, 338, 258, 259. 263-265, 334-338 ЦПК України, суд

Outcome: partial