Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого просив: - стягнути з [PERSON] на свої користь грошові кошти у розмірі 20850 грн. та судовий збір. На обґрунтування позову зазначено, що між сторонами по справі 01.09.2011 року укладено договір оренди нежитлового приміщення № 104 та 204, загальною площею 12 кв.м., зі строком оренди з 01.09.2011 року по 01.03.2012 рік. Факт передання приміщення в користування відповідачу підтверджується актом прийому-передачі від 01.09.2011 року. Згідно договору відповідач зобов'язаний сплачувати щомісячну оренду плату в розмірі 1390 грн., яка перераховується позивачу на його поточний рахунок у банку до 5 числа кожного поточного місяця. За перші місяці дії договору [PERSON] дотримувалась свого обов'язку й вчасно перераховувала позивачу орендну плату, але починаючи з жовтня поточного року припинила вносити плату, проте продовжує користуватися приміщенням В зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, проте 17.05.2016 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні 21.12.2015 року заперечила проти задоволення позову, вказала, що договір оренди нежитлового приміщення не підписувала, коштів на розрахунковий рахунок позивача за орендну плату не перераховувала, крім того нею було втрачено печатку та 24.03.2015 року припинила підприємницьку діяльність. 01.08.2016 року надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнала. Суд заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди № 01/09-11, відповідно до якого остання отримала в оренду торгівельний павільйон [ADDRESS] з метою зайнятися комерційною діяльністю. Строк дії договору складає шість місяців з моменту підписання акту приймання-передачі. Згідно до п.п. 4.1 вище вказаного договору орендна плата складає 1390 грн. Відповідно до акту прийому-передачі від 01.09.2011 року позивач передав відповідачу приміщення [ADDRESS] 29.01.2016 року ухвалою суду по справі за клопотанням відповідача призначено почеркознавчу експертизу. Згідно до висновку експерта № 453 судово-почеркознавчої експертизи від 25.05.2016 року підпис від імені [PERSON] у договору оренди № 01/09-11 від 11.09.2011 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON], який міститься зі зворотної сторони документу у колонці «АРЕНДАТОР» в графі «Подпись_____». виконаний не самою [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч.1 ст.759ЦК України). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає (ч.1,4,6 ст.762 ЦК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Докази повинні бути належними та допустимими (ст.ст.58,59 ЦПК України). Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки порушення прав та інтересів позивача відповідачем не доведено. Судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved