Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

15.09.2011 р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та Відділу Державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Львівської області про визнання укладеним договір купівлі-продажу автомобіля марки VOLKSWAGEN Passat 2001 року випуску, синього кольору, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] від 23 травня 2008 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнати за ним право власності на автомобіль VOLKSWAGEN Passat 2001 року випуску, синього кольору, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та зняти арешт з вказаного автомобіля. Позовні вимоги мотивує тим, що 23.05.2008 р. купив у відповідача автомобіль, відповідач у свою чергу передав йому автомобіль VOLKSWAGEN Passat 2001 року випуску, синього кольору, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та документи на нього згідно домовленості. Звернувшись у 2016 р. до нотаріуса для оформлення купівлі-продажу автомобіля дізнався, що такий під арештом. Вважає своє право порушеним звернувся за захистом такого до суду. Ухвалою суду залучено третьою особою у справі Публічне акціонерне товариство « Комерційний банк «Надра». В судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснив, що в 2008 році передавши гроші відповідачу та отримавши довіреність нотаріально завірену, технічну документацію на автомобіль, та сам автомобіль вважав, що в будь-який момент зможе оформити купівлю-продаж автомобіля. Довіреність була видана на повне розпорядження автомобілем VOLKSWAGEN Passat 2001 року випуску, синього кольору, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], з часу придбання постійно ним користувався та вважав своєю власністю, в 2016 р. вирішив оформити купівлю-продаж автомобіля офіційно, від нотаріуса дізнався, що такий з 2016 року під арештом за борги відповідача [PERSON], які утворилися в 2011 р. Відповідач ухиляється від нотаріального оформлення, посилаючись на те, що угода відбулася, він автомобіль продав за який отримав гроші, а інше його не цікавить. Позивач посилаючись на порушення свого права просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] просив позов задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, крім іншого додав розписку про оплату грошей позивачем за автомобіль, та пояснив, що відповідач [PERSON] натепер не вбачає необхідності його особистої присутності при оформленні купівлі-продажу автомобіля, вважає, що автомобіль продав, з 2013 р. довіреність взагалі виключена з переліку обовязкових документів, які дають право керування транспортним засобом, питання щодо усунення всіх перешкод повязаних з проданим автомобілем покладає повністю на позивача у зв"язку з чим не бажає являтися для належного оформлення купівлі продажу автомобіля. Накладення арешту на вказаний вище автомобіль вважає безпідставним оскільки в [PERSON] є багато інших обєктів обтяження, позивач сплатив гроші за автомобіль і повернути їх не може, також не можливість витребування таких викладено в позиції Верховного Суду в постанові від 03.06.2015 р., іншого способу захисту як крім судового натепер його довіритель не має. Відповідач [PERSON] просив розглядати справу у його відсутності, позов визнає в повному обсязі та просить такий задовольнити (а.с.30). Представник відповідача відділу Державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Львівської області, позов визнав, суду пояснив, що у 2016 р було накладено арешт на все майно [PERSON] на підставі виконавчого провадження від 27.09.2013 р. Ствердив, що крім спірного автомобіля, у [PERSON] вистачає іншого майна співрозмірного боргу по виконавчому провадженню. Додав, що [PERSON] у відділі ДВС пояснював, що автомобіль VOLKSWAGEN Passat 2001 року випуску, синього кольору, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], йому не належить, оскільки продав такий у 2008 році [PERSON], таке пояснення писав також позивач, однак відділ ДВС не може зняти арешт з даного автомобіля за відсутності представника стягувача, який не являється на виклики, такі питання вирішуються відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» судом. Проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в судове засіданні двічі не явився, причину неявки суду не повідомив. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши докази у справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач, має право просто заявити суду про необхідність захисту його права відповідно до положень ст.55 Конституції України, а суд повинен розібратись у тому, яким чином їх треба захистити. Відповідно до ст..11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до довіреностей від 23.05.2008 р. та 21.05.2011 р. (а.с.6,7) посвідчених приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу і зареєстрованими в реєстрі відповідно за № № 660 та 370, [PERSON] передав на умовах попередньої домовленості [PERSON] право вчиняти правочини по продажу та реєстрації відчуження автомобіля і зняття його з обліку, володіння, експлуатації автомобіля марки VOLKSWAGEN Passat 2001 року випуску, синього кольору, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрованого у жовтні 2005 р. Яворівським МРЕВ Львівської області (а.с.9) Розписка надана в судовому засіданні свідчить про те, що [PERSON] отримав гроші від [PERSON] за автомобіль марки VOLKSWAGEN Passat 2001 року випуску, синього кольору, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] 23.05.2008 р. (а.с.32) Згідно листа приватного нотаріуса [PERSON] в 2016 р. відмовлено в посвідченні договору купівлі-продажу транспортного засобу у зв"язку з арештом нерухомого майна (а.с.10) З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.11-13) видно, що обєктами обтяження боржника [PERSON] є рухоме та нерухоме майно серед якого пять автомобілів одним з яких значиться спірний. З картки арешту вбачається, що на автомобіль марки VOLKSWAGEN Passat 2001 року випуску, синього кольору, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] накладено арешт 13.05.2014 р., на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.09.2013 р. Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, свідчить про те, що виконавче провадження було відкрито 27.09.2013 р. щодо примусового стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк «Надра», тобто на день продажі автомобіля (2008 р.), такий не підпадав під обтяження. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності прямо не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Згідно ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась. Відповідно до п.2 ст.220 ЦК України встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, а саме: предмету та ціни, такий договір вважається дійсним. Крім того, між позивачем та відповідачем [PERSON] відбулося фактичне виконання договору, оскільки відповідач продавець отримав кошти від позивача та передав позивачу покупцю автомобіль у 2008 р. і більше не витребовував. Відповідно до ст..16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, в даному випадку є необхідність у захисті прав позивача, шляхом визнання права. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст..41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р. закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що власником автомобіля марки VOLKSWAGEN Passat 2001 року випуску, синього кольору, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] на момент продажу був [PERSON] автомобіль на 2008 рік під обтяженням не перебував, отже власник правомірно продав його позивачу. Відповідно до ч.1, 2 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Пленум Верховного Суду України в абзаці 3 п.16 Постанови від 26. 12.2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» розяснив, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ними на законних підставах. Враховуючи викладене, а також те, що договірні відносини щодо продажу автомобіля відбулись значно раніше до прийняття постанови про накладення арешту, визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про визнання укладеним договору купівлі-продажу автомобіля є зайвою тому відмовляє в такій, а решта позовних вимог підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання судових витрат.

Outcome: partial