Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

02.04.2018 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/1944/15-ц від 09.07.2015 року, та стягнути з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення і до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання їхньої спільної дитини в розмірі 30% від його заробітку (доходу). Відповідач\~ сплачує вказану суму, хоча і нерегулярно, однак на сьогоднішній день цієї суми категорично не вистачає для утримання дитини. Позивач не взмозі забезпечити доньці належне харчування, навчання, оздоровлення та лікування. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто низький. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру В судове засідання позивач не зявилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився також. Надіслав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що аліменти сплачує регулярно, а сплачувати аліменти в більшому розмірі він не взмозі, оскільки не працює, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації як непрацююча працездатна особа. Також здійснює догляд за інвалідом першої групи, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Донька проживає разом з матір'ю в с. Тернівка Новоград-Волинського району та повністю перебуває на її утриманні (а.с. 9-10). Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року 1559, з 01.12.2018 року 1626 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року 1860 грн., з 01.07.2018 року 1944 грн., з 01.12.2018 року 2027 грн. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання доньки у зв'язку із ростом цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Відповідача стверджує, що не може сплачувати аліменти в тому розмірі, який заявляє позивач, оскільки він доглядає за інвалідом 1-ї групи, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення, одержує компенсацію, як непрацююча працездатна особа. На підтвердження своїх заперечень надав довідку з управління праці, довідку про отримання компенсаційної виплати в розмірі 29 грн. та копії квитанцій про перерахунок аліментів. Суд розглядає справу на підставі доказів наявних у справі, однак розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та\~ обмежений вимогами закону щодо мінімального розміру аліментів, приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог задовольняє їх частково в розмірі 1000 грн. При визначенні такого розміру суд враховує, що позивач, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не довела суду, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі по 2000 грн. щомісячно. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати по судовому збору у розмірі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial