Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

17 грудня 2013 року до суду надійшла позовна заява КС «Аккорд» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначено, що відповідно до умов кредитного договору № ГО/07/991 від 14 грудня 2007 року відповідач отримав від позивача кредит у сумі 5500 гривень. Приймаючи до уваги, що позичальник [PERSON] неналежним чином виконував передбачені договором зобов*язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № ГО/07/991 від 14 грудня 2007 року в розмірі 5500грн, відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 10827грн 63коп, нараховані штрафні санкції у розмірі 5500грн, інфляційну складову та 3% річних у розмірі 9987грн 70коп; судові витрати по справі покласти на відповідача. В судовому засіданні, представник позивача Яворський Р.І., в режимі відеоконференції пояснив, що підтримує заявлений позов. Зазначив, що на виконання ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2014 року розрахунок заборгованості за кредитним договором від 14 грудня 2007 року, а саме за останнім за графіком платежем, який мав бути сплачений [PERSON] 14 грудня 2008 року і включав би розрахунок процентів за користування грошовими коштами, пені, 3% та інфляційних втрат, позивачем не здійснено; натомість надано розрахунок, виходячи із загального розміру отриманого [PERSON] кредиту у розмірі 5500 гривень. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] наполягав на застосуванні наслідків пропуску позивачем строку позовної давності, зазначивши, що на його думку, позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення останнього за графіком платежу та процентів за користування ним. Не заперечував факту отримання кредитних коштів відповідачем та того, що останній не виконував зобов*язань щодо поетапного повернення грошових коштів. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до п.п. 1.1, 4.1, кредитного договору № ГО/07/991 від 14 грудня 2007 року (а.с.12-13) позичальник [PERSON] отримав від позивача по справі кредит у сумі 5500 гривень строком на 12 місяців - з 14 грудня 2007 року по 14 грудня 2008 року зі сплатою відсотків у розмірі 0,1315 % за кожен день користування кредитом. Згідно п.п 3.2.2, 4.3 договору № ГО/07/991 від 14 грудня 2007 року позичальник зобов*язаний здійснювати погашення кредиту та процентів за його користування згідно узгодженого сторонами графіка погашення кредиту. Відповідно до п. 5.1 договору № ГО/07/991 від 14 грудня 2007 року при порушенні строків сплати кредиту, передбачених рекомендованим графіком платежів, Кредитна спіка «Аккорд» має право нарахувати пеню, а позивачальник зобов*язаний її сплатити у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити відсотки. В силу ст.ст.526, 527 ЦК України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов*язаний виконати свій обов*язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов*язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов*язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Частинами 1,2, статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно пункту 9.1 договору № ГО/07/991 від 14 грудня 2007 року сторони погодили строк позовної давності за спорами, що виникають із зазначеного договору протягом п*яти років. Частиною 1 ст.530 України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За загальним правилом відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов*язано його початок. Відповідно до п.1ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:про стягнення неустойки (штрафу, пені). Пунктом 3.2.2 договору передбачено обов*язок позичальника погашати кредит та сплачувати проценти у порядку, визначеному розділом 4 договору. Відповідно до п.4.3 договору сторони погодили графік платежів, отже встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Таким чином, умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути кредит та проценти частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (постанова Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-116цс/13)). Судом із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі взагалі не виконував зобов*язань з повернення кредитних коштів та сплати відсотків. Останній платіж в погашення заборгованості за кредитом згідно узгодженого сторонами графіку мав бути здійснений [PERSON] 14 грудня 2008 року, отже 15 грудня 2008 року позивач дізнався про порушення його права, а з позовом до суду звернувся 15 грудня 2013 року. Суд приходить до висновку, що звернувшись до суду з позовом 15 грудня 2013 року позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом по щомісячним платежам, які згідно узгодженого сторонами графіка мали бути сплачені в період часу з 14 грудня 2007 року по 14 листопада 2008 року та відсотками за користування кредитними коштами за цей період. Щодо останнього за графіком платежу, який мав бути сплачений 14 грудня 2008 року, позивач, враховуючи положення ст.253 ЦК України звернувся в останній день строку. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно ч.4 ст.267 ЦК України. 24 лютого 2014 року представником відповідача було подано до суду клопотання про застосування позовної давності (а.с.28). Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню - з відповідача на користь КС «Аккорд» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № Г/07/911 від 14 грудня 2007 року яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі щомісячного платежу, який мав бути сплачений 14 грудня 2008 року розмірі 458грн 37коп, проценти за користування зазначеними грошовими коштами за період часу з 15 грудня 2008 року по 22 листопада 2013 року, оскільки саме станом на цю дату позивачем визначався розмір заборгованості (що становить 1803 дні) у розмірі 1086грн 77 коп (458грн 37коп х 0,1315% х 1803 дні); пені в межах річного строку позовної давності за період часу з 15 грудня 2012 року по 15 грудня 2013 року в розмірі 836грн 53коп (458грн 37коп х 0,5% х 365 днів), а всього 2381грн 67коп. Відповідно до ч.1,2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Оскільки позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог не виконано ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду від 24 лютого 2014 року та не надано розрахунку 3% та інфляційних витрат із суми останнього платежу, який мав бути сплачений 14 грудня 2008 року і представник позивача Яворський Р.І. не зміг навести його в судовому засіданні, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв*язку з недоведеністю. Звернувшись до суду 15 грудня 2013 року, позивач пропустив строк позовної давності в частині стягнення заборгованості за кредитним договором стосовно щомісячних платежів, які згідно узгодженого сторонами графіку мали бути сплачені в період часу з 14 грудня 2007 року по 14 листопада 2008 року та відсотків за користування ними. Питання про визнання судом поважними причин пропуску позовної давності представником позивача не ставилось, тому суд вважає, що в задоволенні цієї частини позову слід відмовити у зв*язку із спливом позовної давності . В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь Кредитної спілки "Аккорд" витрати, пов*язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial