Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [INFO] померла їхня мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,1343 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], яка розташована на території Козіївської сільської ради. Позивачі мають намір успадкувати майно, оскільки являються спадкоємцями за законом, в зв'язку з чим звернулися до суду з позовом та прохають поновити їм строк звернення до суду та визнати за ними право приватної власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 3,1343 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю після смерті матері [PERSON] У відкрите судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] не заперечувала. Представник відповідача - Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Треті особи, що заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак надали суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у їх відсутність. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого 06.08.2008 року Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина, спадковим майном якої є земельна ділянка площею 3,1343 га, розташованої на території Козіївської сільської ради, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Факт, що позивач [PERSON] та треті особи, що заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON] та [PERSON] являються дітьми померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвами про їх народження, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Також спадкоємцем майна [PERSON] є її чоловік [PERSON], який відмовляється від прийняття спадщини, про що свідчить його заява, посвідчена секретарем Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Окрім цього, як вбачається з відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області №1752/01-14 від 23.11.2016 року, що згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області за 2008- 2016 роки заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER]. Також, як вбачається зі ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а тому [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мають право на 1/3 частку земельної ділянки згідно Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] кожен. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору щодо поновлення їм строку на звернення до суду з позовною заявою, оскільки суд вважає, що ними строк звернення до суду з позовною заявою пропущено з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач та треті особи, що заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору надали суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці після смерті спадкодавця - [PERSON], мають законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: partial