Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Представник позивача, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав, суду пояснив, що дружина позивача [PERSON] в рахунок придбання (купівлі) житлового будинку , що розміщений в [ADDRESS] в період липня - серпня 2008 року перераховувала відповідачці в справі, [PERSON] кошти, що в загальній сумі складає 300 тисяч гривень. [INFO] року [PERSON] померла а тому позивач в справі, як спадкоємець, виявив бажання повернути кошти, які за життя його дружина перераховувала відповідачці. За життя [PERSON] являлась директором фірми та співпрацювала із [PERSON] , саме із яким вони спільно приймали рішення про придбання житлового будинку в м.Косові та перераховані відповідачці кошти [PERSON] були взяті в юридичної особи, співзасновником якої є і [PERSON] На неодноразові звернення позивача, відповідачка уникає зустрічей та не бажає повертати отримані кошти. Просить задоволити позов в збільшеному вигляді та постановити рішення суду яким стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 300000 грн. боргу, інфляційні - 114600 грн, а також три відсотки річних - 45000 грн , та понесені судові витрати. Відповідачка в справі, [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову заперечила, суду пояснила, що позивача в справі не знає і ніколи його взагалі не бачила. Ніяких ані зобов"язань, ані домовленостей із позивачем вона не мала і не має. Дружину позивача - [PERSON] знала, так як остання ще в 2008 році приїжджала в м.Косів та хотіла купити для себе житловий будинок. Так після огляду належного їй житлового будинку, що в [ADDRESS], вони усно між собою узгодили ціну будинку, яка на той час складала 270 тисяч доларів США. Спочатку [PERSON] погодилась на купівлю цього будинку а згодом передумала та повідомила їй, що вона купляє квартиру для сина в місті Києві. Після смерті [PERSON] приїжджав [PERSON], обговорював із нею також питання купівлі будинку а згодом приїжджала і дочка [PERSON] - [PERSON] із чоловіком, також оглядали будинок. Не погоджуючись із заявленою нею ціною на будинок [PERSON] став їй погрожувати, а згодом її викликали в Косівський РВ УМВС, де вона надавала письмові свідчення. Визнає, що [PERSON] в період липня -серпня 2008 року перерахувала їй кошти в рахунок завдатку в загальній сумі 295300 грн. Однак всі ці кошти вона повернула [PERSON] ще в жовтні 2008 року , після відмови останньої від придбання житлового будинку, при чому [PERSON] сама особисто приїжджала в м.Косів по вказані кошти, які їй були передані в присутності двох свідків, які в той час працювали в її господарстві. Технічну документацію вона показувала дочці [PERSON] , [PERSON] яка оглядала її житловий будинок. Розписку на суму 100000 грн. писала власноруч а на суму 5 тис грн вона не писала і на вказаній розписці підпис не її. Просить відмовити в задоволенні позову так як ніяких невиконаних зобов"язань вона не має. Представник відповідачки [PERSON], заперечує вимоги позивача, вважає докази позивача та його представника надуманими. [PERSON] виявила бажання придбати належний на праві власності відповідачці житловий будинок , що розміщений в [ADDRESS]. Між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] була усна домовленість про ціну будинку в сумі 270 тисяч доларів США а також, що угода про купівлю будинку повинна була бути укладена не пізніше березня 2009 року. На підтвердження намірів придбати житловий будинок [PERSON] зобов»язалась здійснити перерахунок коштів на ім»я відповідачки в справі, за котрі остання мала здійснити ремонтні та опоряджувальні роботи будинку а також підготовити всі необхідні для оформлення договору купівлі - продажу документи. Згідно їх домовленості у випадку відмови покупця від купівлі будинку, невід»ємні покращення залишаються продавцю. Так, на підтвердження намірів взятих на себе зобов»язань [PERSON] протягом липня-серпня 2008 року передала відповідачці кошти в загальній сумі 295300 грн. Згодом [PERSON] передумала купляти належний відповідачці житловий будинок після чого відповідачкою було повернуто їй всі попередньо отримані кошти в присутності двох свідків. [PERSON] померла [INFO] року та за життя, а саме із моменту перерахування відповідачці коштів ( липень - серпень 2008 року) і по день смерті, остання не пред»являла жодних вимог про повернення таких коштів, так як фактично не мала жодних претензій. Позивачем в підтвердження факту невиконання зобов»язання відповідачки долучено до матеріалів справи «розписку» [PERSON] про отримання нею авансу в сумі 5000 грн із зазначенням вже призначення такої суми «в рахунок продажу будинку». Разом із тим вказану розписку відповідачка не писала і підпис на такій розписці не її. Фактично між дружиною позивача та відповідачкою в справі не було жодних письмових зобов»язань ані за договором позики, ані за попереднім договором купівлі-продажу, і як такі суду не надані. Просить в позові відмовити. Суд вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріли справи вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та не доведеними в судовому засіданні за наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні позивач в справі, [PERSON], відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому Реєстрі (а.с.57) являється спадкоємцем першої черги після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO] року. В підтвердження позовних вимог [PERSON] представник позивача [PERSON] посилається на те, що дружина позивача - [PERSON] на виконання попередньої домовленості та в рахунок придбання (купівлі) житлового будинку , що розміщений в [ADDRESS] перераховувала на користь відповідачки в справі, [PERSON] кошти, що в загальній сумі складають 300300 грн гривень. [INFO] року [PERSON] померла а тому позивач в справі, як спадкоємець, виявив бажання повернути кошти належні їх сім»ї. Збільшивши позовні вимоги [PERSON] просив стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 300000 грн. боргу, інфляційні - 114600 грн, а також три відсотки річних - 45000 грн , та понесені судові витрати. Як доказ факту перерахування на ім»я відповідачки в справі [PERSON] коштів, представником позивача надано суду оригінали квитанцій ( а.с. 66-70) із яких вбачається, що від платника [PERSON] перераховано отримувачу - [PERSON] кошти а саме: 11.07.2008 року на суму 45300 грн.; 11.07.2008 р - 50000 грн.; 23.07.2008 р - 50000 грн; 24.07.2008 року - 30000 грн.; 04.08.2008 р - 20000 грн.; а також на підставі письмової розписки (а.с.71) відповідачка [PERSON] отримала від «Валі» сто тисяч гривень. Таким чином станом на 25.08.2008 року відповідачка отримала кошти в загальній сумі 295300 грн., що не заперечується останньою. До матеріалів справи долучено також і розписку (а.с.71 зв.) від 06.07.2008 року про отримання [PERSON] авансу на суму 5000 грн в рахунок продажу будови в [ADDRESS]. Загальна сума коштів складає 300300 грн. Суд звертає увагу, що у вказаних платіжних документах - квитанціях та розписці [PERSON] ( окрім розписки (а.с.71 зв.) датованої 06 липня 2008 року про отримання [PERSON] авансу на суму 5000 грн в рахунок продажу будови в [ADDRESS], яку як написання, так і свій підпис відповідачка заперечує), взагалі не вказано призначення таких платежів а платником та отримувачем вказана сама відповідачка - [PERSON]. Свідок [PERSON], суду пояснила, що дружина позивача, [PERSON] доводилась їй двоюрідною сестрою. Відповідачка в справі, [PERSON] в неї по сусідству, в [ADDRESS] побудувала житловий будинок, та говорила про намір продати цю будівлю. [PERSON] за життя неодноразово говорила, що хоче купити житловий будинок в м.Косові та переїхати сюди на постійне місце проживання. Таким чином вона порекомендувала [PERSON] оглянути житловий будинок відповідачки. Після огляду [PERSON] будинок сподобався, однак необхідні для продажу документи ще не були готовими, а тому [PERSON] за для підтвердження свого наміру на придбання вказаного будинку перерахувала [PERSON] кошти, в рахунок завдатку, в загальній сумі 300000 грн. При передачі коштів був присутній [PERSON] - співпрацівник [PERSON], який проживає в м.Донецьку та являється співвласником їх фірми. Після смерті [PERSON] [PERSON] із братом приїжджав, щоб або доплатити кошти за хату, або повернути йому кошти. В останнє [PERSON] приїжджав на Різдво 2013 року. Про повернення [PERSON] відповідачкою коштів їй нічого не відомо. В останнє вона бачила сестру в кінці лютого 2010 року., так як в цей період вона приїжджала в м.Косів , на той момент документи на хату ще не були готові. Позивача в справі знає, він із [PERSON] не приїжджав в м.Косів за станом здоров»я, окрім того [PERSON] не проживала із своїм чоловіком ([PERSON]) , вони жили в різних квартирах. Їй відомо, що сестра мала фірму, яка займалась будівництвом вишок для Київстару та МТСу, вона була директором вказаної фірми, співвласником був і [PERSON] А також ствердила, що [PERSON] говорила про намір брати кредит в банку на купівлю цієї хати, однак про оформлення такого кредиту їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працював разом із дружиною позивача, [PERSON] Йому відомо, що [PERSON], виявила бажання придбати житловий будинок в м.Косові поблизу своєї двоюрідної сестри. Із [PERSON] він познайомився спільно із [PERSON], яка домовлялась про придбання житлового будинку. Після погодження ціни, постало питання про внесення оплати в якості завдатку. Фірмою було виділено суму коштів. Кошти [PERSON] передавались відповідачці в декілька етапів, він особисто був присутнім при передачі частини грошей. Будинок не був придбаний за договором купівлі-продажу, так як не були готовими документи. В загальному [PERSON] перерахувала та передала відповідачці кошти в сумі біля 300000 грн. Про повернення коштів [PERSON] не відомо, так як фактично такого і не було. Позивач в справі після смерті дружини, сам звертався про допомогу до нього із питанням повернення коштів. Фактично і будинок не придбаний і кошти не повернуті. Після звернення [PERSON] він телефонував до [PERSON], приїжджав, розмовляв із нею, однак [PERSON] після смерті [PERSON] поставила непомірну ціну житлового будинку, яка складає 250 тисяч доларів і більше. Про повернення коштів [PERSON] нічого не говорила і вона відмовилась від повернення отриманих коштів. Вона відмовилась від продажу будинку і від повернення коштів. Останній раз приїжджав осінню 2010 року. Кошти перераховані та передані [PERSON] відповідачці, це кошти були виділені фірмою на сім"ю [PERSON] на придбання житлового будинку. Про придбання будинку мова йшла в 2006 -2008 роках. Сім"я [PERSON] прийняла рішення про придбання будинку в м.Косові, він до цього не має відношення. [PERSON] кошти не позичала, ці кошти були виділені фірмою, як дивіденди їх сім»ї, для придбання житлового будинку. При домовленості сторін про придбання будинку та обговорення ціни присутнім не був. Із пояснень свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що вони в період жовтня-листопада 2008 року працювали в господарстві відповідачки [PERSON], та були запрошені останньою в літню кухню, де вона передала незнайомій їм жінці грошові кошти в національній валюті - гривні, купюрами номіналом по 200 та по 100 гривень, в загальній сумі 295 тисяч. Така сума бала оголошена саме жінкою яка перераховувала в їх присутності ці кошти. Жодних розписок ніхто не писав і вони нічого не підписували. Суд вважає безпідставною та необґрунтованою вимогу представника позивача заявлену в заяві про збільшенні позовних вимог (а.с.58) в частині стягнення із відповідачки заборгованості, інфляційних, трьох процентів річних, із посиланням на порушення відповідачкою зобов»язання за вимогами ст. 526, 625 ЦК України. За правилами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд не може застосувати до вказаних правовідносин вищевказані норми матеріального права позаяк ані позивачем, ані його представником не надано суду жодного письмового доказу в підтвердження, що між [PERSON], яка померла [INFO] року та відповідачкою [PERSON] було укладено попередній договір купівлі продажу, за умовами якого остання має виконати своє зобов»язання. Ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі змісту ст.59 ЦПК України та з урахуванням положень ч.1 ст.218 ЦК України, не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму. У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов»язків. Як визначено ст.206 ЦК України , усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Вимогами ст.657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку, іншого нерухомого майна, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В силу вимог ч.4 ст.635 ЦК України, попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору. Таким чином припускаючи, що між [PERSON] та відповідачкою в справі [PERSON] існував правочин щодо купівлі-продажу нерухомого майна, житлового будинку , то його невід»ємною частиною повинен був бути укладений письмовий попередній договір, посвідчений нотаріусом, за яким кожна із сторін мала б свої зобов»язання та відповідно відповідала б за їх невиконання. За відсутності такого договору суд не може встановити обсяг (виконаних чи невиконаних) зобов»язань кожної із сторін . Ст.60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За клопотанням представника позивача в судовому засіданні оглянуто матеріали перевірки заяви [PERSON] по факту вчинення шахрайських дій [PERSON] відносно [PERSON] За висновком проведеної перевірки заяву о/у СДСБЕЗ Косівського РВ УМВС Сав»юк А.Д, розглянуто, про що заявнику повідомлено, тобто факту шахрайських дій відповідачки не підтверджено. Представником відповідачки подано суду заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності. Разом із тим, як визначено п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином за вищенаведених підстав суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. На підставі наведеного, ст.ст. 570-571, 635, 638, 655-657 ЦК України,

Outcome: dismissed