Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~АТ КБ "Приватбанк" (далі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 жовтня 2016 року на підставі генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6106,77 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 20 листопада 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 16620 грн. 42 коп., яка складається із: 5581 грн. 19 коп. заборгованості за кредитом; 2252 грн. 07 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 7590 грн. 16 коп. заборгованість за пенею; 1197 грн. штраф відповідно до п. 2.2 генеральної угоди. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 16620 грн. 42 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача одночасно з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Поштове відправлення з копією ухвали суду та позовною заявою і доданими до неї документами, що надсилалося на адресу його реєстрації, повернулося без вручення. За таких обставин відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак до суду не прибув. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 22 жовтня 2016 року (далі - договір) відповідач отримав кредит у розмірі 6106,77 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються кредитним договором та нормами ст. 1054 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, належними сторонами та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 1 ст. 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушуючи зазначені приписи законодавства та умови договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 20 листопада 2019 року виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача становить 16620,42 гривень, що складається з наступного: -5581,19 гривень - заборгованість за кредитом; -2252,07 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -0,00 гривень - заборгованість за комісією; -7590,16 гривень - заборгованість за пенею; -1197,00 гривень - штраф відповідно до п. 2.2 договору. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком частково з огляду на таке. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Окрім цього, підписана сторонами генеральна угода про реструктуризацію заборгованості від 22 жовтня 2016 року не мість умов щодо розміру та порядку нарахування пені, а доданий до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки не підписаний відповідачем. На підставі викладеного, враховуючи, що стягнення штрафу прямо передбачено п. 2.2 договору, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею у розмірі 7590,16 гривень до задоволення не підлягають, а вимоги про стягнення 5581,19 гривень заборгованості за кредитом, 2252,07 гривень заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 1197,00 гривень штрафу слід задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 9030,26 гривень, що становить 54,33% (9030,26 / 16620,42 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1043,68 гривень (1921,00 / 100 х 54,33). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial