overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

05.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 161 грн 26 коп., що вникла в період з 04.12.2007 року по 30.06.2014 року включно та відшкодування судових витрат у розмірі 243 грн 60 коп. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] визнали позов частково, при цьому повідомили про згоду оплатити заборгованість в розмірі 64 грн 35 коп. Одночасно просили застосувати до спірних правовідносин трирічний строк позовної давності та відмовити позивачу в стягненні заборгованості, що утворилася поза межами цього строку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] і є споживачами природного газу, який постачає позивач. Відповідно до статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пункту 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246, відповідачі зобов'язані своєчасно сплачувати за спожитий природний газ. Плата за надані послуги повинна вноситися не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Як убачається з розрахунку заборгованості (а. с. 5), в період з 01.01.2008 року по 30.06.2014 року включно відповідачі за спожитий природний газ розраховувалися не повністю, внаслідок чого виникла заборгованість. Статтею 258 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. В силу положень статті 267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з того, що право вимоги стягнення плати за послуги газопостачання виникає в позивача починаючи з 11 числа місяця, наступного за місяцем в якому виникла заборгованість, а також те, що вперше позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості в травні 2014 року, трирічний строк позовної давності поширюється на вимогу про стягнення заборгованості, що виникла в період з 01.04.2011 року по 30.06.2014 року включно. Період з 04.12.2007 року по 31.03.2011 року знаходиться поза межами загального строку позовної давності. Враховуючи те, що позивач не надав суду докази на підтвердження наявності поважних причин для пропуску строку позовної давності, стягненню підлягає лише сума боргу, що утворилася за період з 01.04.2011 року по 30.06.2014 року включно. Так, згідно із розрахунком і наданими відповідачами копіями квитанцій про оплату за послуги газопостачання за травень - червень 2014 року, які не враховано позивачем (а. с. 5, 39, 40), заборгованість за вказаний період складає 64 грн 35 коп. Вказану суму боргу визнають й відповідачі, що є підставою для її стягнення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

05.08.2015 р. до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до Державного підприємства "Артемвугілля" про стягнення заробітної плати, індексації заробітної плати у зв'язку з несвоєчасною виплатою, моральної шкоди. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

05.12.2014 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках. [INFO] р. у них народилась донька - [PERSON]. В цей час подружні стосунки між нею та відповідачем припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Після припинення шлюбних відносин, донька залишилась проживати разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним, але не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. За позовом [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, до повноліття дитини. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження позивач і відповідач мають спільну дитину: [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивача, про що надано відповідну довідку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 СК України визначено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.1 ст.184 ЦК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти в твердій грошовій сумі. Враховуючи положення ст..7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» в частині розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років (1286 грн.), та ту обставину, що [PERSON] має нерегулярний дохід, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 643 грн.. У відповідності до ст..88 ЦПК України, стягненню з відповідача в доход держави підлягає судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

05 березня 2014 року КП „Компанія "Вода Донбасу" звернулось до суду в інтересах Добропільського ВУВКГ до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання й водовідведення, мотивуючи тим, що відповідно до діючого законодавства відповідачам надаються послуги з водопостачання та водовідведення за місцем проживання в [ADDRESS]. Однак, відповідачі оплату за надані послуги здійснюють не регулярно та не в повному обсязі, в результаті чого утворилась заборгованість перед Добропільським ВУВКГ. Заборгованість за період з 01.02.2010 року по 01.02.2014 року складає 6411,82 грн., що підтверджується витягом з особового рахунку № [NUMBER]. У судовому засіданні представник Добропільського ВУВКГ, що діє на підставі доручення позовні вимоги підтримала і просить суд стягнути з відповідача на користь Добропільського ВУВКГ суму заборгованості в розмірі 6411,82 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час, та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Вислухавши думку представника позивача, що не проти розгляду справи під час відсутності відповідачів,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

05 грудня 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про з нього заборгованості за період з 01.12.2007 року по 01.11.2013 рік в сумі 2668 грн. 04 коп. Ухвалою суду від 20 вересня 2013 року скасовано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Центральний 1» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 2383 грн. 63 коп. та судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, оскільки позивач не надає належним чином послуги. Також просив суд застосувати строк позовної давності. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач є власником та проживає в [ADDRESS], на його ім'я відкрито особовий рахунок. Вищевказаний житловий будинок знаходиться на балансі ТОВ «Центральний1», яке надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій на підставі Договору на утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових території від 02.10.2007 року. Дотепер відповідач свої зобов'язання не виконав по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за період з 01.12.2007 року по 01.11.2013 рік становить 2668 грн.04 коп. Доказів звернення до ТОВ «Центральний 1» з заявами про перерахунок квартирної плати через ненадання певних послуг, відповідач суду не надав. Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року та п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги, в тому числі послуги з утримання будинку та прибудинкової території у встановлені строки та у встановленому розмірі, які виконує позивач. Відповідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, на підставі вищевикладеного та у відповідності до ст. ст. 66, 68, 156, 162 ЖК України, ст. ст. 18, 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 8.10.1992року №572, суд приходить до висновку, що пред'явлені вимоги є обґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню, оскільки позовні вимоги пред'явлені з пропуском строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач. Тому у відповідності до ст.ст. 256,257, 260, 267, 526, 527, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за період з 05.12.2013 року по 05.12.2013 року в сумі 1462 грн. 68 коп.(40,63 грн. - щомісячна сплата х 36 місяців). Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

06.02.2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказувала на те, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Посилаючись на вищевикладене позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] визнав позов частково. Не заперечує проти стягнення 14 частини заробітку. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] Відповідно до Довідки КЖЕП ММР "Зоря" неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] працює, однак в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] обгрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

06.05.2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] з 250 гривень на 500 гривень щомісячно. У судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю і пояснила, що з відповідача в її користь за рішенням суду на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 250 гривень щомісячно. Також позивачка пояснила суду, що в даний час утримувати дитину матеріально дуже важко.Розмір аліментів, які платить відповідач, дуже малий. Він працездатний, має можливість працювати, але не хоче. Позивачка також зазначила, що в селі Бритавка, де проживає вона та відповідач, люди працюють по найму і вона теж, заробляє невелику кількіть коштів, що недостатньо для матеріального утримання дочки, а тому просить позов задовольнити повністю. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що з нього в користь позивачки утримують аліменти за рішенням суду в розмірі 250 гривень щомісячно, погоджується платити аліменти в розмірі 300 гривень щомісячно, оскільки постійної роботи не має. Також пояснив, що періодично надає допомогу позивачці на утримання сина, купляє йому одяг, оплочує ремонт школи. Просить позов задовольнити частково. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.З відповідача в користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 400 гривень щомісячно по слідуючим підставам. Як вбачається з показів сторін, і це ніким не оспорюється, відповідач платить позивачці аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 250 гривень щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.192 ЦК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка не надала суду достатньо доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість платити аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно. З показів відповідача вбачається,що він погоджується на збільшення розміру аліментів до 300 гривень щомісячно, але, разом з тим, він підтвердив, що не має постійного місця роботи, але має нестабільні заробітки, а тому, відповідно до вимог ст.182 СК України,приймаючи до уваги матеріальний стан сторін, його мінливі, нерегулярні доходи, суд визначає розмір аліментів у сумі 400 гривень щомісячно. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України , ст.4 Закону "Про судовий збір" з відповідача в користь держави необхідно стягнути 243.60 гривень судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

06.07.2016 року представник позивача звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну суму шкоди-30586,01 грн., судові витрати за оплату судового збору 1378,00 грн. та за надання правових послуг 2000,00 грн. віднести на [PERSON] В обґрунтування позову зазначила наступне. 18.11.2013 року на автодорозі Енергодар Бердянськ з вини водія [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП). Відповідач керував автомобілем «ВАЗ-21011», державний номер [NUMBER], який належав відповідачу на праві власності. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 24.01.2014 року та постановою апеляційного суду Запорізької області від 26.02.2014 року та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] (далі - потерпіла особа). Розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб, становить 42085,80 грн., відповідно до звіту №439 експертного дослідження від 18.07.2014 року. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - Позивач) з відповідною заявою. Договірних зобов'язань між позивачем, потерпілою особою, відповідачем не виникало. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п. п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону позивачу за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону, позивач відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. У зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону, Позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі платіжним дорученням від 29.08.2014 року №1/1-23278 в розмірі 30246,01грн.,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

06.11.2014 р. позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини позивача [PERSON], [INFO], яка навчається на денному відділенні в Дніпропетровському державному аграрно-економічному університеті. Самостійно матеріально себе забезпечити не має можливості, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Тому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Із змісту письмових заперечень на позов та доданих до нього документів вбачається, що позовні вимоги визнає частково в розмірі 1/12 частини доходів. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за наступними обставинами. У справі є копія свідоцтва про народження дитини, яка підтверджує батьківство відповідача (а.с.8), довідка з навчального закладу (а.с. 4), про те, що [PERSON] є студентом денного відділення Дніпропетровського державного аграрного університету ОКР "магістр" з терміном навчання до 29.02.2016 року. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеральну допомогу. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач ніде не працює, що підтверджується копією трудової книжки. Із довідок медичного закладу вбачається, що [PERSON] часто хворіє (а.с.21-24), а тому потребує матеріальних витрат на лікування. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання [PERSON] починаючи з 06.11.2014 року і до закінчення нею навчання до 29.02.2016 р., за умови, що вона буде продовжувати навчання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

06.11.2018 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 21.08.2013 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у розмірі 3900,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.09.2018 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 110450,38 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 21.08.2013 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 3900,00 грн. зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами неоспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 30.09.2018 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 3850,00 грн.; по відсоткам за користування кредитом за період з 21.08.2013 по 30.12.2017 роки - 106600,38 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі - 110450,38 грн., а також судові витрати.

Outcome: partial