Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

ФОП [PERSON] 3 жовтня 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої працівником під час виконання трудових обовязків в сумі 137861,96 грн., вказавши, що з 05.10.2017 року по 11.06.2018 року відповідач працював у неї на посаді заступника керівника служби режиму. Звільнений з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. 05.10.2017 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. [PERSON] під час виконання своїх посадових обов'язків відповідно до накладних на внутрішнє переміщення отримав на зберігання товари господарського призначення на склад магазину в м. Черкаси по вул. Дашкевича, 26 на загальну суму 255392,19 грн. 03.06.2018 року відповідач на робочому місці не з'явився та на телефонні дзвінки не відповідав. В зв'язку з його відсутністю та необхідність продовження здійснення торгової діяльності 04.06.2018 було проведено комісійну позапланову інвентаризацію товару в магазині по вул. Дашкевича, 26 у м. Черкаси, під час якої виявлено нестачу підзвітного відповідачу товару (товарно-матеріальних цінностей) на суму 137 861,96 грн. Отримати від відповідача пояснення, щодо нестачі матеріальних цінностей не вдалося. Відповідач [PERSON] під час виконання трудових обовязків був матеріально відповідальною особою і саме на нього було покладено обовязок по забезпеченню збереження матеріальних цінностей на обєкті, а тому позивач вважав, що [PERSON] має відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 137861,96 грн., яку було виявлено під час проведення комісійної позапланової інвентаризації. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду під час виконання трудових обовязків в сумі 137861,96 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,62 грн. Ухвалою суду від 05.11.2018 року провадження в справі відкрито. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам визначено строки для подання заяви по суті справи. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази надані позивачем, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснює роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 5, 6). [PERSON] Наказу №08-к від 02.10.2017 року [PERSON] з 05.10.2017 був прийнятий на роботу до ФОП [PERSON] на посаду заступника керівника служби режиму (а.с. 7). 05.10.2017 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 22). Відповідно до умов п. 1 та п. 1.1. Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність - працівник, що перебуває у трудових відносинах з Підприємством, безпосередньо пов'язану з збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому Підприємством матеріальних цінностей, і у зв'язку з викладеним: зобов'язується забезпечити збереження метою матеріальних цінностей, грошових коштів Підприємства протягом всього часу від їх отримання до передачі, продажу (відпуску), а також вживати заходи до запобігання шкоди (втрати). Розпискою від 05.10.2017 [PERSON] зобовязався у разі виявлення нестачі товарно-матеріальних цінностей погасити завдану шкоду за власний рахунок (а.с. 23). 11.06.2018 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул без\~поважних причин)[PERSON] звільнено з роботи у ФОП [PERSON], що підтверджено Наказом №05-к від 11.06.2018 (а.с. 8). [PERSON] під час виконання своїх посадових обов'язків отримав на зберігання під звіт товари господарського призначення на склад магазину у м. Черкаси вул. Дашкевича, 26 на загальну суму 255 392,19 гривень, що підтверджено накладними на внутрішнє переміщення (а.с. 9-21), а саме : -накладна № ЯБ-0080 від 23.01.2018 року на суму 17310 грн. 00 коп.; -накладна № ЯБ-0590 від 27.03.2018 року на суму 2448 грн. 00 коп.; -накладна № ЯБ-0185 від 27.03.2018 року на суму 261 грн. 00 коп.; -накладна № ЯБ-0074 від 23.01.2018 року на суму 41 080 грн. 00 коп.; -накладна № ЯБ-0075 від 23.01.2018 року на суму 25 540 грн. 00 коп.; -накладна № ЯБ-0083 від 23.01.2018 року на суму 750 грн. 00 коп.; -накладна № ЯБ-0184 від 27.03.2018 року на суму 441 грн. 00 коп.; -накладна № ЯБ-0008 від 30.03.2018 року на суму 86 грн. 30 коп.; -накладна № СВ-0011 від 31.01.2018 року на суму 4 134 грн. 20 коп.; -накладна № СВ -0010 від 31.01.2018 року на суму 2 746 грн. 20 коп.; -накладна № ЯБ -0104 від 16.02.2018 року на суму 160 595 грн. 49 коп. [PERSON] недостачі матеріальних цінностей від 08.06.2018, складеного в комісією у складі бухгалтера [PERSON], директора [PERSON], завідуючого господарством [PERSON], при проведенні інвентаризації матеріальних цінностей 04.06.2018 року у матеріально відповідальної особи [PERSON] за адресою м. Черкаси, вул. Дашкевича, 26 встановлено відсутність матеріальних цінностей на загальну суму 137861,96 гривень (а.с. 24-26). Відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України, - працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством (ч. 2 ст. 130 КЗпП України). За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності (ч. 3 ст. 130 КЗпП України). Відповідно до ст. 132 КЗпП України, - за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Пунктом 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до\~статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; [PERSON] статті 135-1 КЗпП України, - письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1-2 ст. 135-3 КЗпП України, - розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди\~працівниками в\~розмірі,\~що не\~перевищує середнього\~місячного заробітку,\~провадиться за\~розпорядженням власника\~або уповноваженого\~ним органу,\~керівниками підприємств,\~установ,\~організацій та\~їх заступниками\~-\~за розпорядженням\~вищестоящого в\~порядку підлеглості\~органу шляхом\~відрахування із\~заробітної плати\~працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України в постанові від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», - за правилами ст.132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. За результатами дослідження доказів наданих позивачем судом встановлено, що з 05.10.2017 року до 11.06.2018 року [PERSON] перебував у трудових відносинах із ФОП [PERSON], та між ними було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 05.10.2017 року, відповідно до умов якого [PERSON] прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому позивачем матеріальних цінностей та зобовязався погасити завдану внаслідок нестачі шкоду за власний рахунок. Відповідно до наданих позивачем накладних, [PERSON] під час виконання своїх посадових обов'язків отримав на зберігання товарно-матеріальні цінності на загальну суму 255 392,19 гривень. В ході проведення інвентаризації матеріальних цінностей 04.06.2018 була встановлена нестача матеріальних цінностей отриманих [PERSON] на загальну суму 137861,96 гривень. Відповідач не надав суду своїх заперечень проти позову та доказів на підтвердження своїх заперечень. За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної\~шкоди завданої\~працівником під\~час виконання\~трудових обовязків\~в сумі\~137861,96\~гривеньпідлягають до задоволення. [PERSON] ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1378,62 грн., який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 130, 132, 134, 135-1, 135-3, 136, 137 КЗпП України,

Outcome: approved