Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

21.10.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПрАТ «СК «Українська страхова група» та просила стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 114950,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. та судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 травня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «СК «Українська страхова група» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 28-0111-11-0161 на загальну страхову суму 121 000,00 грн., франшиза складає 5% від страхової суми, тобто 6050,00 грн., строк дії договору з 18.05.2011 року по 17.05.2012 року. Зазначає, що 08.01.2012 року невстановлена особа по вул. Огородній, 7 в м. Києві незаконно заволоділа автомобілем «Кіа», державний номер [NUMBER], який належить позивачу на праві власності. Позивач посилається на те, що 09.01.2012 року вона телефоном повідомила відповідача про настання страхового випадку, а 11.01.2012 року звернулася до відповідача з письмовою заявою про настання страхового випадку, в результаті чого останнім була відкрита справа за номером ДККА-13552. Також зазначає, що 12.09.2014 року відповідач листом №03/6046 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи відмову тим, що в ході проведення перевірки було встановлено, що огляд даного автомобіля з подальшим його фотографуванням й ідентифікацією співробітниками ПАТ «СК «Українська страхова група» не проводився, а страхувальником створюються перешкоди у визначенні обставин страхового випадку, характеру та розміру збитків. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою і безпідставною, а тому посилаючись на наявність укладеного вище Договору, просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 114 950,00 грн., за наступним розрахунком: 121000,00 грн. (сума страхового відшкодування по договору) - 6050,00 грн. (франшиза) = 114 950,00 грн. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Мотивує свої вимоги тим, що відповідач 2,5 роки не здійснює виплату позивачу страхового відшкодування та по надуманим причинам уникає виплати страхового відшкодування, внаслідок чого остання зазнала значних моральних страждань, оскільки з перебігом часу національна валюта знецінюється, в неї помер свекор, чоловік отримав серйозне поранення в зоні АТО, а грошові кошти на лікування чоловіка та поховання свекра у позивача відсутні. Через ці події позивач стала знервованою, не може довго заснути, втратила душевний спокій та рівновагу. Також, позивач просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Враховуючи вищевикладене, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду телеграму, в якій просив відкласти розгляд справи у зв'язку з неможливістю направити представника в судове засідання, оскільки вони приймають участь в інших судових процесах. Разом з тим, доказів на підтвердження даних обставин відповідачем не надано, а тому суд визнає його неявку неповажною. Третя особа - ПАТ «Креді Агріколь Банк» в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву в якій просив розглядати справу за відсутності їхнього представника. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 17 травня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «СК «Українська страхова група» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 28-0111-11-0161 на загальну страхову суму 121 000,00 грн., франшиза за страховим випадком по ризику «Викрадення» складає 5% від страхової суми, тобто 6050,00 грн., строк дії договору з 18.05.2011 року по 17.05.2012 року (а.с.5-10). Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом встановлено, що 08.01.2012 року невстановлена особа по вул. Огородній, 7 в м. Києві незаконно заволоділа автомобілем «Кіа», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], що підтверджується постановою про порушення кримінальної справи №09-24580, порушеної за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (а.с.22). На час розгляду справи, особу, яка викрала належний позивачу автомобіль, як і місце знаходження застрахованого транспортного засобу не встановлено Згідно п.11.8. Договору № 28-0111-11-0161, страхувальник/водій зобов'язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту настання події надати страховику письмову заяву із зазначенням обставин пригоди, інформації про інших учасників пригоди, характеру збитку та наявності потерпілих. Судом встановлено, що [PERSON] 11.01.2012 року звернулася до ПАТ «СК «Українська страхова група» з письмовою заявою про настання страхового випадку із застрахованим транспортним засобом «Кіа Magentis», державний реєстраційний номер [NUMBER], а саме викрадення застрахованого автомобіля на вулиці Огородній в місті Києві, що підтверджується матеріалами справи, в результаті чого відповідачем була відкрита справа за номером ДККА-13552. Тобто, з вищевикладеного вбачається, що позивач виконала умови Договору щодо своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку. Відповідно до п. 9.4.2 Договору, Страховик зобов'язаний протягом 2-х робочих днів, після отримання письмової Заяви про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування (страхової виплати). За п. 9.4.4 Договору, Страховик, після отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку, зобов'язаний зробити запит до компетентних органів щодо причин та обставин настання страхового випадку. Згідно п. 9.4.9 Договору, Страховик зобов'язаний прийняти рішення про виплату (скласти Страховий акт) страхового відшкодування (страхової виплати), або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування (страхової виплати) в термін не пізніше 5 (п'яти) робочих днів від дати отримання Страховиком всіх необхідних документів, зазначених в Розділі 12 Частини 2 цього договору, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків. Згідно п. 9.4.10 Частини 2 Договору Страховик зобов'язаний, у разі відмови від виплати страхового відшкодування (страхової виплати) протягом 10 (десяти) робочих днів з дати прийняття рішення, письмово повідомити про це Страхувальника та Вигодонабувача з обґрунтуванням причин відмови. Згідно п. 9.4.11 Частини 2 Договору Страховик зобов'язаний, здійснити виплату страхового відшкодування (страхової виплати) протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів від дати прийняття рішення про виплату страхового відшкодування (страхової виплати). Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування (страхової виплати) шляхом сплати Страхувальнику пені у розмірі 0,1% від суми не сплаченого у строк страхового відшкодування (страхової виплати) за кожен день затримки. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов'язання по Договору належним чином не виконав. Вбачається, що лише 12.09.2014 року відповідач надіслав позивачу листа, в якому повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування (а.с.13-15). Свою відмову мотивував тим, що в ході проведення перевірки було встановлено, що огляд застрахованого автомобіля з подальшим його фотографуванням й ідентифікацією співробітниками ПАТ «СК «Українська страхова група» не проводився, раніше автомобіль зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, тим самим страхувальником було надано недостовірну інформацію під час укладання Договору, страхувальником створюються перешкоди у визначенні обставин страхового випадку, характеру та розміру збитків. Як вбачається з матеріалів справи та реєстру матеріалів страхової справи, відповідачем прийнято дане рішення лише після скарги, яка була направлена позивачем до Національної комісії від 28.04.2013 року, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що до вказаної вище відмови, відповідач, як на підставу у виплаті страхового відшкодування, на дані обставини не посилався. Аналізуючи матеріали справи, суд вважає, що відмова відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування є необґрунтованою та такою, що прийнята на уникнення взятих на себе зобов'язань, як страховика, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.11 ч. 1 Договору, зобов'язання страховика починаються не раніше огляду та фотографування ТЗ, що підтверджується Актом огляду ТЗ. Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2011 року , тобто перед укладання вказаного вище Договору , уповноваженою особою відповідача було здійснено Акт огляду належного позивачу транспортного засобу. Будь-яких зауважень щодо неузгодженості комплектації транспортного засобу, який в подальшому підлягав страхуванню чи інших обставин, які унеможливлювали укласти відповідний договір, виявлено не було, про що свідчить факт підписання Договору № 28-0111-11-0161 від 17.05.2011 року та сплати страхового платежу позивачем. Згідно п.12 ч. 1 Договору, підписуючи даний Договір Страхувальник, Страховик та Вигодонабувач, з умовами Договору та Правилами страхування ознайомлені і достовірність всіх вказаних відомостей підтверджують. Таким чином, підписавши даний Договір відповідач підтвердив, що не має зауважень стосовно Акту огляду ТЗ в цілому, та зокрема, фотознімків даного транспортного засобу. Твердження відповідача про те, що працівники відповідача огляд транспортного засобу не здійснювали, а фотокартки були направлені електронною поштою та мають суттєві розбіжності, суд вважає безпідставним. Як встановлено в суді, Договір добровільного страхування наземного транспорту № 28-0111-11-0161 у передбаченому порядку відповідачем не оскаржувався та відповідних змін до нього не вносилося. При умові того, що уповноважена особа відповідача підписала Акт огляду транспортного засобу перевіривши всю інформацію, яка є суттєвою для укладання вказаного вище Договору, яка на думку відповідача є недостовірною, останній мав вжити заходів щодо здійснення службової перевірки та притягнення винних осіб до відповідальності в порядку передбаченому законом. Разом з тим, доказів в підтвердження даних обставин по факту здійснення службової перевірки та встановлення винних осіб в оформленні Договору, відповідачем не надано. Та обставина, що з боку позивача відсутні дії, які на думку відповідача кваліфікуються, як надання недостовірних даних при укладанні Договору свідчить також та обставина, що в порушенні кримінальної справи відносно позивача за ознаками злочину передбаченого ст. 190 КК України було відмовлено, що підтверджується постановою Дніпровського РУГУ МВС України в м.Києві від 28.08.2012 року за результатами розгляду звернення заступника начальника служби безпеки ПАТ «Страхова Компанія» «Українська страхова група». Зі змісту даної постанови вбачається, що органами МВС були проведені оперативно-слідчі дії по перевірці фактів викладені у зверненні відповідача та які, на думку відповідача, свідчили про підробку фотографій при оформленні Договору страхування. Разом з тим, в порушенні кримінальної справи було відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України . Та обставина, що на думку відповідача, позивачем була надана недостовірна інформація щодо попередньої ДТП та виконання ремонтних робіт за короткий термін слід зазначити, що виходячи з умов укладеного Договору вказані дані могли лише вплинути на дійсну вартість транспортного засобу. Разом з тим, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про те, що вказана обставина тим чи іншим чином могла вплинути на укладання вказаного вище Договору. Крім того, доказів на підтвердження того, що позивач чинить перешкоди у визначенні обставин страхового випадку, характеру та розміру збитків відповідачем суду не надано. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. З огляду на вищевикладене, враховуючи умови Договору № 28-0111-11-0161, суд приходить до висновку про обґрунтованість та задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача на її користь розміру страхового відшкодування в сумі 114 950,00 грн., за наступним розрахунком: 121000,00 грн. (сума страхового відшкодування по договору) - 6050,00 грн. (франшиза) = 114 950,00 грн. Суд вважає, що страхове відшкодування у розмірі 114 950,00 грн. підлягає до виплати позивачу, оскільки свої зобов'язання за Кредитним договором позивачем виконано в повному обсязі, що підтверджується листом третьої особи ПАТ « КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», як вигодонабувача. Що стосуються вимоги позивача про відшкодування їй завданої відповідачем моральної шкоди, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В силу положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження, того, що діями відповідача, які полягали у невиплаті страхового відшкодування позивачу, завдано моральної шкоди, суду не надано. Крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи те, що договором між сторонами та законодавством, що регулює дані правовідносини не встановлено відповідальності за порушення зобов'язань по відшкодуванню моральної шкоди, суд вважає заявлені вимоги в цій частині необґрунтовані. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать: 1)витрати по сплаті судового збору; 2)витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 3) витрати на правову допомогу; 4) витрати, пов'язані із залученням перекладачів, проведенням судових експертиз. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Разом з тим, доказів на підтвердження того, що позивачем були понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. останньою не надано. За таких обставин, підстав для стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000 ,00 грн., суд не знаходить. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст.88 ЦПК України з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1149,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial