Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором вкладу в сумі 188248,68 грн, мотивуючи позовні вимоги тим, що між ним і відповідачем було укладено договір про внесення вкладу на депозитний рахунок, однак на його вимогу про повернення вкладу належні позивачу кошти виплачені не були. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки в судове засідання суду не відомі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки в судове засідання суду не відомі. Зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. 01.07.2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу на вимогу № 2620/11/198342 (а. с. 7-9). Відповідно до копій меморіальних ордерів № 5359 та № 5360 від 22 вересня 2014 року [PERSON] вніс грошові кошти на власний депозитний рахунок в сумі 10525,00 євро та 233,22 євро (а.с. 10). Відповідно до виписки по угоді № 2620/11/198342 від 01.07.2014 року залишок коштів на депозитному рахунку складав 10858,22 євро (а.с. 11-12). 07.10.2014 року позивач предявив вимогу до відповідача про повернення вкладу. Заява прийнята боржником 07.10.2014 року за вхідним номером 332/14 Відповідач своїх обов'язків за договором щодо повернення коштів розміщених на депозитному рахунку належним чином не виконав. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушене право позивача щодо повернення йому грошових коштів, в тому числі і гарантоване ст. 1 Протоколу № 11 до Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод право на мирне володіння майном, а отже підлягають стягненню сума вкладу - 188248 грн 68 клп.. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу. Розмір відшкодування на правову допомогу має відповідати граничним розмірам, встановлених Законом України "Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Розмір компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за одну годину роботи. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17 жовтня 2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до розрахунку суми гонорару, адвокат витратив 5 годин на правову допомогу, клієнтом було сплачено 2000 грн. за послуги адвоката, що підтверджується оригіналом квитанції від 19.11.2014 року, що не перевищує граничного розміру витрат на правову допомогу. Отже стягненню підлягає з відповідача сума витрат на правову допомогу в повному обсязі. Також з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1882 грн. 49 коп.

Outcome: partial