Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Продінвест" про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що в кінці 2013 року він знайшов у газеті «Є» оголошення про прийняття на роботу робітників ТОВ «Продінвест» у рибопереробний цех по вул. Гарнізонні, 6 а у м. Хмельницькому. При зустрічі з представником ТОВ «Продінвест» йому повідомили, що для працевлаштування необхідно принести у відділ кадрів трудову книжку, паспорт та медичну книжку. 18 грудня 2013 р. за домовленістю, відпрацювавши на підприємстві два дні безкоштовно, у відділ кадрів позивач передав трудову книжку, паспорт та медичну книжку і написав заяву про прийом на роботу на посаду вантажника, з іспитовим строком на 1 місяць, що можуть підтвердити [PERSON] та [PERSON] Після фактичного допущення до роботи, на підставі ст. 24 КзпП України, вважає, що з ним було укладено трудовий договір. Після закінчення місячного строку [PERSON] продовжував працювати на підприємстві. Під час роботи на підприємстві до 7 лютого 2014 року позивачу було виплачено лише невеликі суми коштів на загальну суму 1100 гривень, що не відповідає дійсно відпрацьованому часу на підприємстві відповідно до табелів обліку, що є грубим порушенням вимог ст. 115 КЗпП України. 9 лютого 2014 року [PERSON] стало відомо про його звільнення. У відповідності до ст. 116 цього ж Кодексу при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Позивач посилається на те, що відповідач неправомірно відмовився виплачувати нараховану йому заробітну плату за грудень 2013 року - 1750 гривень, за січень 2014 року - 3500 гривень, за лютий 2014 року - 500 грн. Просить стягнути з ТОВ «Продінвест» на користь [PERSON] 5750 грн. у рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив стягнути з відповідача заробітну у сумі 5750 грн., оскільки саме така сума коштів не була виплачена відповідачем. Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що [PERSON] працював у ТОВ «Продінвест» на підставі цивільно-правової угоди, наявна заборгованість підприємства перед позивачем у сумі 201 грн. 72 коп., яку позивач відмовився отримувати. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що між ТОВ «Продінвест» та [PERSON] було укладено цивільно-правовий договір від 02.01.2014 р., відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати вантажно-розвантажувальні послуги. П. 4.1. означеного договору передбачено, що замовник оплачує виконавцеві грошову винагороду в розмірі 7,30 грн. за кожну відпрацьовану годину у період протягом якого діє договір. 03.02.2014 року між ТОВ «Продінвест» та [PERSON] було укладено цивільно-правовий договір, відповідно до 1.1. якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги по обробці сировини за технологіями вказаними замовником. П. 4.1. означеного договору передбачено, що замовник оплачує виконавцеві грошову винагороду в розмірі 7,65 грн. за кожну відпрацьовану годину наданих послуг в оброблені сировини відповідно вимогам, що передбачені п.1.1., 2.1 даного договору у період, протягом якого діє даний договір. За зверненням позивача державною податковою інспекцією у м. Хмельницькому була здійснена перевірка щодо нарахування та виплати грошових коштів [PERSON] за період його роботи у ТОВ «Продінвест», у ході якої було встановлено, що позивач звернувся на підприємство для працевлаштування у кінці грудня 2013 року, йому було запропоновано пройти стажування, після чого був укладений цивільно-правовий договір на січень 2014 року. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі цивільно-правового договору про надання послуг завантажування та розвантажування товару від 2 січня 2014 року протягом січня 2014 року здійснював виробничу діяльність у ТОВ «Продінвест», що підтверджуються актами здачі-приймання виконаних робіт від 22 січня 2014 року та від 31 січня 2014 року. За січень 2014 року позивачу здійснена виплата грошової винагороди по відомості на підставі табеля обліку використання робочого часу у сумі 1160 грн. 70 коп. Виплата винагороди за січень 2014 року проведена по відомостям на виплату грошей від 23 січня 2014 року та 7 лютого 2014 року. Згідно журналу - ордеру по рахунку 66 розрахунки по виплатам працівникам за період з 1.12.2013 р. по 30.01.2014 р. за січень 2014 року позивачу була нарахована заробітна плата у сумі 1160,70 грн. та за лютий 2014 року - 244,80 коп. За лютий місяць 2014 р. позивач грошові кошти у розмірі 201,72 коп. не отримав. Суд приходить до висновку, що заборгованість по оплаті наданих послуг за цивільно-правовим договором від 3 лютого 2014 року у розмірі 201,72 коп. (з врахування обов'язкових платежів) підлягає стягненню з відповідача. При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позов. Позов заявлено з ціною 5750 грн. та задоволено на суму 201,72 грн., тобто на 3,51 % (201,72х100:5750). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід покласти судовий збір, понесений ним за оплату судового збору за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 08,55 грн. (243,60х3,51:100).

Outcome: partial