Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

16.01.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 146055грн. моральної шкоди, у звязку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-6). В обґрунтування вказує, що в період роботи машиністом екскаватора на перевантажувальній станції Першотравневого карєру ПрАТ, ним отримані хронічні професійні захворювання вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з синдромом церебрально переферечної дистанції з ваза моторно трофічними порушеннями на кистах, у поєднанні з полірадикулопатією на шийному ( С5, С6, С7) та попереково крижовому рівнях білатеральна з вираженими статико динамічними порушеннями, м'язево тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФС другого ступеню), деформуючого артрозу ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого другого ступенів, деформуючого артрозу ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого другого ступенів), стійкий больовий синдром, які відповідно до акту розслідування виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 06.10.2016 вперше позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 35% та третя група інвалідності., що також було підтверджено висновком МСЕК від 06.01.2019. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні, йому важко виконувати будь-яку роботу, він терпить постійну задишку, кашель, постійна слабкість, обмежений у спілкуванні з оточуючими, значну частину часу витрачає на підтримання свого здоровя, що порушує його нормальні життєві звязки. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, на заявлених позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Представник ПрАТ за довіреністю [PERSON] позов не визнала, надала відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи у свою відсутність. Вказує, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку, за роботу в шкідливих умовах, позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоровя. Також, позивачем не надано доказів спричинення факту матеріальної шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову. 28.02.2019 року представник відповідача через канцелярію суду надала заяву про розгляд за її відсутності, за наявними у справі матеріалами (а.с.86). Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.01.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та представника відповідача, відповідно до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом \~ \~ \~ \~ встановлено, що позивач з 10.10.2006 по 06.10.2016 працював на ПрАТ, машиністом екскаватора у Першотравневому карєрі ПрАТ 10 років (а.с.41-42). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 01.08.2016 (а.с.12-15), позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з синдромом церебрально переферечної дистанції з ваза моторно трофічними порушеннями на кистах, у поєднанні з полірадикулопатією на шийному ( С5, С6, С7) та попереково крижовому рівнях білатеральна з вираженими статико динамічними порушеннями, м»язево тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ступеню), деформуючого артрозу ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого другого ступенів, деформуючого артрозу ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого другого ступенів), стійкий больовий синдром. Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 35%, згідно висновку МСЕК від 06.10.2016 безстроково по профзахворюванням (а.с.7). \~ \~ \~ \~З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 01.08.2016 (а.с.12-15), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, внаслідок недоконалості технології, механізмів, робочого інструменту. Умови виробничого середовища машиніста екскаватора відносяться до 3 класу 1-2 ступенів шкідливості. Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів 10 років. Визначаючи розмір\~моральної шкоди,\~суд вважає,\~що слід\~врахувати роз'яснення\~п.9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995р.,\~з подальшими\~змінами,\~"\~Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди",\~відповідно до\~якого,\~розмір відшкодування\~моральної шкоди\~суд визначає\~в межах\~заявлених вимог\~залежно від\~характеру та\~обсягу заподіяних\~позивачеві моральних\~і фізичних\~страждань,\~з урахуванням\~в кожному\~конкретному випадку\~ступеня вини\~відповідача та\~інших обставин.\~Зокрема,\~враховується характер\~і тривалість\~страждань,\~стан здоровя\~потерпілого,\~тяжкість отриманого\~захворювання,\~істотність вимушених\~змін у\~його життєвих\~і виробничих\~стосунках,\~конкретні обставини\~по справі,\~характер моральних\~страждань і\~наслідки,\~що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, повязаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача у звязку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновками МСЕК, медичними висновками (а.с.16-34) позов слід задовольнити та стягнути з ПрАТ на користь позивача 17000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач обґрунтованою, відповідно наданого розрахунку. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18\~Податкового кодексу\~України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164\~Податкового кодексу\~України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Таким чином стягнута моральна шкода, у зв'язку з ушкодженням здоров'я та стійкою втратою працездатності, не є об'єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при задоволенні позову, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial