Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

04.10.2017 р. [PERSON] звернулась до Літинського районного суду Вінницької області із закачаним позовом мотивуючи його тим, що [INFO] р. померла її мати [PERSON], яка на час смерті постійно проживала і була зареєстрована [INFO]. При житті мати уклала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, яке на день її смерті буде належати їй по закону, заповіла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка (пай) розміром 1,85 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Тесівської сільської ради Літинського району Вінницької області. Позивач, звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності документів необхідних для вчинення нотаріальних дій. Просить визнати за нею прав на земельну частку (пай) площею 1,85 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Тесівської сільської ради Літинського району Вінницької області після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася подавши до канцелярії суду заяву якою просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує, витрати зі сплати судового збору просить залишити за нею (а.с. 22). Представник відповідача Тесівської сільської ради Літинського району Вінницької області у судове засідання також не з'явився, однак до суду надійшла заява, про те, що відповідач просить справу розглянути без представника сільської ради, позов визнає (а.с. 21). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 22.09.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Літинського районного управління юстиції Вінницької області спадкодавець [PERSON] померла [INFO] р. (а.с. 6). За життя [PERSON] уклала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, яке на день її смерті буде належати їй по закону, заповіла [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 08.12.1998 р. (а.с. 10). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 11.11.2013 р. виконавчим комітетом Тесівської сільської ради Літинського району Вінницької області підтверджуються родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON], як між донькою та матір'ю (а.с. 7). Свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER], виданим 25.07.1978 р. міським відділом ЗАГС м. Вінниці, пояснюється зміна прізвища позивача із «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 8). Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 29.01.2014 р. підтверджується, що [PERSON], 1954 року народження, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] р. Рішення набрало законної сили 10.02.2014 р. (а.с. 12). Відповідно до інформаційної довідки відділу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за № 0-2-0.28-180/108-17 від 10.07.2017 р., [PERSON] отримала сертифікат на земельну частку(пай) [NUMBER] в СПК «МИР» на підставі розпорядження Літинської РДА від 02.03.2000 р. № 83, який зареєстрований за № 90 від 14.03.200 р. у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колективному сілськогосподарсткому підприємству «Мир» Тесівської сільської ради. Розмір земельної частки (паю) - 1,85 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 13). З листа нотаріуса Літинської державної нотаріальної контори за № 1447/02-17, від 05.09.2017 р. вбачається, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 14). Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт (сертифікат) на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку. Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Оскільки [PERSON] за життя не отримала державного акту на земельну ділянку, хоча вона і передана останній у приватну власність, то і позивач в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця вправі порушувати питання про успадкування цієї земельної ділянки з послідуючим проведенням землевпорядних робіт, необхідних для приватизації земельної ділянки та отриманням свідоцтва про право власності на землю. Окрім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача, який позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 21), що згідно положень ч.4 ст.174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що таке визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб, адже згідно відповіді Літинської районної державної нотаріальної контори за № 1447/02-17 від 05.09.2017 р., з спадкової справи до майна померлої [INFO] р. [PERSON] не виявлено(а.с. 14). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO] р. належало право на земельну частку (пай), розміром 1,85 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Тесівської сільської ради Літинського району Вінницької області, а позивач [PERSON] має намір успадкувати майно померлої матері, проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), тому з метою захисту майнових прав позивача, за останньою слід визнати право на земельну частку (пай), розміром 1,85 га., що належала [PERSON], яка померла [INFO] р. Судові витрати за клопотанням позивача слід залишити за нею (а.с. 22).

Outcome: approved