Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

12 листопада 2013 року позивач - Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокоммуненерго» (далі ОКП) звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], та не вносять плату за поставлену теплову енергію, у зв'язку з чим склалася заборгованість за період з 01 червня 2003 року по 30 вересня 2013 року у сумі 21197,30 грн., яку просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Ухвалою Кіровського міського суду Донецької області уточнено прізвище відповідачки, яка змінила прізвище внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] на [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що в квартирі зареєстровані вона та її брат, і вони дійсно не сплачують послуги з теплопостачання, але не згодна з сумою заборгованості, оскільки деякий час вона там не проживала, просила застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, заява про розгляд справи за відсутності або повідомлення про причини неявки до суду не надходили. Суд, заслухавши представника позивача, відповідачку, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги, зокрема за послуги з теплопостачання нараховується за затвердженими тарифами. Згідно до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст.1 Закону України "Про теплопостачання" від 2 червня 2005 року N 2633-IV, споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. У відповідності до ч.6 ст.19 цього ж Закону споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є наймачем квартири за адресою : [ADDRESS]. Членом його сім'ї, який проживає разом з ним є відповідачка по справі [PERSON], яка змінила прізвище після укладення шлюбу. Відповідачі зареєстровані за зазначеною адресою, є споживачами послуг. (а.с.8, 33, 34, 47). Позивач надавав послуги теплопостачання на вищевказаний будинок, у даному випадку, є виробником послуг, що підтверджується відповідними актами про включення та відключення опалення на початку та закінченню опалювального сезону відповідно.(а.с.11-28) Згідно наданої позивачем копії особового рахунку заборгованість з поставленої теплової енергії за період з 01 червня 2003 року по 30 вересня 2013 року становить 21197 грн. 30 коп., оплата спожитих послуг не проводилася (а.с.3-7) Таким чином, у відсутності договору на споживання послуг, суд вважає потрібно користуватися доведеністю фактичного споживання послуг, що є єдиною підставою (у відсутності договору) на стягнення заборгованості за фактично спожиті послуги, тобто за фактичну поставлену до квартиру споживачів теплову енергію. Враховуючи наведене, суд вважає, що факт несплати відповідачами послуг позивача у період з 01 червня 2003 року по 30 вересня 2013 року знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ст.71 ЦК УРСР 1963 року позовна давність встановлювалася у три роки. У відповідності до ст.79 ЦК УРСР 1963 року перебіг строку позовної давності переривався здійсненням зобов'язаною особою дій, які свідчать про визнання боргу. Відповідно до ст.75 ЦК УРСР 1963 року позовна давність застосовується судом незалежно від заяв сторін. Відповідно до ст.257 ЦК України позовна давність встановлюється в три роки. У відповідності до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. При розгляді справи, суд вважає можливим застосувати строк позовної давності, оскільки строк позовної давності не зупинявся і не переривався, позивачем не вказані причини пропуску строку позовної давності, а також відповідачкою заявлено про застосування позовної давності. Враховуючи зазначене, з нарахованої позивачем суми заборгованості за надані послуги слід виключити період з 01 червня 2003 року по 30 вересня 2010 року, оскільки з позовом позивач звернувся 12 листопада 2013 року, яка склала відповідно до наданого розрахунку 12229 грн. 48 коп. Враховуючи наведене, суд вважає, що факт несплати відповідачами послуг позивача знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, але підлягає стягненню з відповідачів солідарно заборгованість за період з 01 жовтня 2010 року по 30 вересня 2013 року в сумі 8967 грн. 82 коп. ( 21197,30 грн. - 12229,48грн. = 8967,82 грн.). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідачів в рівних частках на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 229 гривень 40 копійок, що становить мінімальний розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial