Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просить : - визнати таким, що порочить і принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, поширене відповідачем у соціальній мережі «Фейсбук» на сторінці під нікнеймом « [PERSON] » слово недоумок в тексті наступного змісту: « Зятю [PERSON] оголосили про підозру у скоєнні кримінального правопорушення проти [PERSON] . Хто пам`ятає як [PERSON] - зять мера [PERSON] побив палицею активістів, - справа не забута і ми нею займаємося та контролюємо її хід в правоохоронних органах. 23 грудня 2019 р. зятю мера [PERSON] [PERSON] , слідчим Олександрійського відділу Національної поліції за погодженням з прокуратурою було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 - умисне нанесення легких тілесних ушкоджень. Чекаємо обвинувального акту від слідчого та передачі Олександрійською прокуратурою справи до суду. Попереду [PERSON] чекає та ж сама процедура ще і по [PERSON] , тільки там стаття вже важча. Зятьок усима засобами намагається затягнути справу, але ми цього не дозволемо. Цапюківський недоумок має відповісти за свої вчинки, питання як це відбудеться: по закону кримінального кодексу чи по закону життя… P.S.: Категорично не радимо органам прокуратури сприяти родичу мера у затягуванні справи» ; - стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію за моральну шкоду в розмірі 50 000 грн та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що фізичною особою [PERSON] [INFO] на своїй сторінці « [PERSON] » у соціальній мережі «Фейсбук», доступною за гіперпосиланням [INFO] , отже у публічному доступі було поширено текс наступного змісту : « Зятю [PERSON] оголосили про підозру у скоєнні кримінального правопорушення проти [PERSON] . Хто пам`ятає як [PERSON] - зять мера [PERSON] побив палицею активістів, - справа не забута і ми нею займаємося та контролюємо її хід в правоохоронних органах. 23 грудня 2019 р. зятю мера [PERSON] [PERSON] , слідчим Олександрійського відділу Національної поліції за погодженням з прокуратурою було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 - умисне нанесення легких тілесних ушкоджень. Чекаємо обвинувального акту від слідчого та передачі Олександрійською прокуратурою справи до суду. Попереду [PERSON] чекає та ж сама процедура ще і по [PERSON] , тільки там стаття вже важча. Зятьок усима засобами намагається затягнути справу, але ми цього не дозволемо. Цапюківський недоумок має відповісти за свої вчинки, питання як це відбудеться: по закону кримінального кодексу чи по закону життя… P.S.: Категорично не радимо органам прокуратури сприяти родичу мера у затягуванні справи». У академічному тлумачному Словнику української мови , слово «недоумок» уживається як лайливе слово. З огляду на це слово «недоумок» поширене [PERSON] на своїй сторінці « [PERSON] » у соціальній мережі «Фейсбук» в тексті від [INFO], отже публічному доступі, є таким, що порушує його, позивача, честь, гідність та ділову репутацію, адже здійснене відповідачем у принизливій формі. Поширивши у публічному доступі на його адресу лайливе (образливе) слово «недоумок» [PERSON] завдав йому моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, оскільки відповідач цим принизив його як фізичну особу, громадянина України, колишнього офіцера Збройних Сил України, чоловіка, батька неповнолітньої дитини, а також ділову репутацію, як засновника та директора ТОВ «Проектно-виробничий центр землеустрою». Вказану суму просить стягнути із відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також просить суд стягнути із відповідача на його користь судові витрати у виді судового збору сплаченого при подачі позову до суду в розмірі 2942.80 грн. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач та його представник у судове засідання також не з`явились, від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі документів та відеофайлів, які на його думку свідчать про відсутність підстав для задоволенні позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані позивачем докази, суд приходить до наступних висновків. Позивачем надано знімок екрану (скріншот) зі сторінки « [PERSON] » у соціальній мережі «Фейсбук» на якій [INFO] було розміщено текс наступного змісту : « Зятю [PERSON] оголосили про підозру у скоєнні кримінального правопорушення проти [PERSON] . Хто пам`ятає як [PERSON] - зять мера [PERSON] побив палицею активістів, - справа не забута і ми нею займаємося та контролюємо її хід в правоохоронних органах. 23 грудня 2019 р. зятю мера [PERSON] [PERSON] , слідчим Олександрійського відділу Національної поліції за погодженням з прокуратурою було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 - умисне нанесення легких тілесних ушкоджень. Чекаємо обвинувального акту від слідчого та передачі Олександрійською прокуратурою справи до суду. Попереду [PERSON] чекає та ж сама процедура ще і по [PERSON] , тільки там стаття вже важча. Зятьок усима засобами намагається затягнути справу, але ми цього не дозволемо. Цапюківський недоумок має відповісти за свої вчинки, питання як це відбудеться: по закону кримінального кодексу чи по закону життя… P.S.: Категорично не радимо органам прокуратури сприяти родичу мера у затягуванні справи» (а.с. 7) Дана стаття доступна за гіперпосиланням [INFO] , що було перевірено судом . Це свідчить про те, що інформація, поширена відповідачем у мережі Інтернет через соціальну мережу Фейсбук стала відомою більш ніж одній особі, оскільки всі, хто є користувачем вказаної соціальної мережі, мали можливість ознайомитись зі змістом поширеної відповідачем інформації. Підтвердженням факту розміщення відповідачем та поширення інформації щодо позивача в мережі є роздруковане на паперовому носії зображення, яке відображає те, що бачить будь-який користувач соціальної мережі на екрані монітора, яке міститься в матеріалах справи . Згідно інформації з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, [PERSON] являється засновником та керівником ТОВ «Проектно-виробничий центр землеустрою» (а.с. 5-6). В статтях 3, 28 Конституції України визначено, що честь і гідність людини є найвищою соціальною цінністю та, що кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Відповідно до роз`яснень, викладених у абзацах 3, 5 пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку. Відповідно до абзацу першого п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до Академічного тлумачного словника слово «недоумок» означає нерозумна, обмежена, нерозвинена людина. Оскільки суб`єктивну думку відповідача було висловлено із застосуванням слова «недоумок» , тобто у формі образи, що порушує особисті немайнові права [PERSON] і такі дії призвели до заподіяння йому моральної шкоди яку суд, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, визначає у розмірі 1000 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи вказані норми закону, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог : 840,80 грн за вимогу немайнового характеру та 84.08 грн за вимогою майнового характеру (1000 грн (сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню) : 50000 (ціна позову за вимогою про стягнення моральної шкоди) = 0.02; 2102 грн (сума судового збору, яка підлягала до сплати за другою вимогою) * 0.02 = 42.04 грн.)

Outcome: partial