Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що він народився 19 серпня 1952 року в с. Великополовецьке Сквирського району Київської області. Його батьки: [PERSON] та [PERSON]. В свідоцтві про народження його прізвище було записано «Сухина» (російською мовою), промовлялось українською як «Сухіна». 28 вересня 1974 року він уклав шлюб із [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис №66, прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка: «Сухіна», дружини: «Сухіна». 30 листопада 1996 року ДПА України йому було присвоєно ідентифікаційний номер: [NUMBER] на його імя як «Сухина Федір Станіславович». 12 березня 1998 року отримав паспорт громадянина України, в якому його прізвище українською мовою було записано як «Сухина» на 1-й сторінці, хоча російською мовою на 2-й сторінці прізвище записано «Сухина». 22 липня 2011 року [PERSON] подарувала йому ? частину житлового будинку №23 по вул. Фрунзе в смт. Борова Фастівського району та земельну ділянку площею 0,0989 га, 19 серпня 2011 року його мати [PERSON] подарувала йому і решту ? частину зазначеного вище житлового будинку. Всі три договори дарування були належним чином посвідченні нотаріально і украдались між «Сухіною Ольгою Іванівною» та заявником, «Сухиною Федором Станіславовичем». Також заявник зазначає, що при заміні паперового паспорта на картковий його прізвище було зазначено вірно як «Сухіна» та при присвоєнні ідентифікаційного номеру було внесено зміни, а саме: помилково записане прізвище «Сухина» змінено на вірне «Сухіна». На даний час заявник має намір відчужити частину будинку своїм дітям, проте в звязку із різницею в написанні його прізвища в правовстановлюючих документах на належне йому майно та в його паспорті, що посвідчує особу власника майна, він не має можливості оформити відчуження нерухомого майна нотаріально, як того вимагає закон. Тому заявник змушений був звернутися до суду з вище вказаною заявою. В судове засідання заявник не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій вимоги підтримує, просить розглядати справу без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 1952 року народився [PERSON] в с. Великополовецьке Сквирського району Київської області ( а. с. 7). Його батьки: [PERSON] та [PERSON] (запис здійснено російською мовою). В свідоцтві про народження заявника, яке 05.09.1952 року отримали його батьки, прізвище було записано «Сухина» (російською мовою). 28 вересня 1974 року заявник уклав шлюб із [PERSON] про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 66, прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка: «Сухіна», дружини: «Сухіна» ( а. с. 9). 30 листопада 1996 року ДПА України заявнику було присвоєно ідентифікаційний номер: [NUMBER] на його імя як «Сухина Федір Станіславович» (а.с. 11). 12 березня 1998 року заявник отримав паспорт громадянина України, в якому його прізвище українською мовою було записано як «Сухина» на 1-й сторінці, хоча російською мовою на 2-й сторінці прізвище записано «Сухина» ( а. с. 10). 22 липня 2011 року його мати [PERSON] подарувала йому ? частину житлового будинку № 23 по вул. Фрунзе в смт. Борова Фастівського району та земельну ділянку площею 0,0989 га цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна земельна ділянка) (а.с. 15, 20), а 19 серпня 2011 року [PERSON] подарувала ще ? частину зазначеного вище вказаного житлового будинку (а. с. 26). Всі три договори дарування були належним чином посвідченні нотаріально і украдались між «Сухіною Ольгою Іванівною» та заявником - «Сухиною Федором Станіславовичем». Також судом встановлено, що при заміні паперового паспорта на картковий прізвище заявника відповідно до даних паспорта громадянина України №000239721 від 15.12.2016 року, записано як «Сухіна» (а.с.12). Разом з тим, відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої ДПІ Головного управління ДФС у Київській області від 14.03.2017 року, прізвище заявника змінено на вірне «Сухіна» (а.с. 14). Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про\~встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 2\~ст. 256 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти,\~від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав. Коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них дані не відповідають записам вихідних документів, а установи, які видали ці документи не можуть виправити допущені в них помилки та відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. При цьому, суд вважає, що обраний заявником спосіб захисту порушеного права, а саме шляхом встановлення факту належності на праві власності нерухомого майна, не відповідає як змісту субєктивного права заявника, так і характеру його порушення. Таким чином, порушене право позивача підлягає поновленню саме шляхом встановлення факту належності йому договорів дарування нерухомого майно, на підставі яких йому належить частка такого майно, оскільки досліджена сукупність доказів та їх логічний аналіз дає підстави вважати про те, що всі три договори дарування укладались між [PERSON] та заявником [PERSON]. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги заявника доведеним та обґрунтованим.

Outcome: partial