Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

26 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 грн., Обґрунтовуючи позов [PERSON] зазначив, що він є людиною похилого віку, на теперішній час непрацездатний та хворіє на тяжке захворювання, внаслідок якого невзмозі самостійно рухатися та потребує постійної сторонньої допомоги. Розмір його пенсії складає 1606 грн. 07 коп. Відповідач є його рідного донькою, яка на теперішній день працює, а також працює її чоловік, не надаючи при цьому будь-якої матеріальної допомоги. У звязку з викладеним просить його позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, натомість надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, при цьому зазначив, що на задоволенні своїх позовних вимог наполягає (а.с.16) Представник відповідача позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Вислухавши пояснення представника відповідача, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так під час розгляду справи встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач є рідною донькою позивача. В свою чергу позивач є непрацездатною особою, в силу свого віку, що підтверджується відповідним пенсійним свідоцтвом (а.с.4) Як вбачається з довідки Білгород-Дністровського об'єднаного управління пенсійного фонду України Одеської області, розмір пенсійного забезпечення позивача складає 1606 грн. 07 коп. (а.с.6) Крім того в судовому засіданні встановлено, що позивач страждає на синдром Паркінсона та потребує стороннього догляду (а.с.7) В судовому засіданні представник відповідача не заперечував тієї обставини, що позивач тяжко хвора людина та самостійно не в змозі задовольняти свої життєві потреби. При цьому заперечуючи проти задоволення позову відповідач пояснив, що позивач не має можливості сплачувати аліменти на утримання батька, так як її щомісячний заробіток складає лише 1500 грн., а він як її чоловік на теперішній час ніде не працює. Допитана, в судовому засіданні, в якості свідка [PERSON], яка є дружиною позивача, повністю підтвердила обставини на які посилається позивач у своєму позові. Згідно з ч. 1, 2 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно з ч. 1 ст. 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідно до вимог п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Враховуючи те, що основним джерелом доходу позивача є пенсія за віком, позивач хворіє на тяжку хворобу, у звязку з чим, позивач надав суду доказ на підтвердження потреби в отриманні матеріальної допомоги. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позивач беззаперечно має право на отримання аліментів. Також суд вважає за необхідне зазначити, що діючим сімейним законодавством не передбачено звільнення від обов'язку утримувати батьків в залежності від матеріального та сімейного стану платника аліментів. Разом з тим суд не погоджується з розміром аліментів, а саме 1000 грн., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. В судовому засіданні встановлено, а також підтверджено відповідними письмовими доказами, що відповідач працює у ТОВ «Медпласт» та отримує заробітну плату у розмірі 1504 грн. 78 коп. (а.с.17) Чоловік відповідачки також хворіє, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного хворого та на теперішній час ніде не працює. (а.с.18-21, 25-26) З урахуванням викладеного , а також виходячи з принципу розумності, суд вважає, що розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на користь свого батька не може перевищувати 500 грн.00 коп., щомісячно. Саме у звязку з вказаними обставинами суд дійшов до висновку, що позов має бути задоволено частково.

Outcome: partial