Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

03.06.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1 000 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на її користь, починаючи з дати звернення до суду. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.03.2008 року, який розірвано на підставі судового рішення 16.11.2010 року. Дитина проживає з нею. Вона є приватним підприємцем, однак через незадовільний стан здоров'я дитини, вона мусить припиняти підприємницьку діяльність. Відповідач не цікавиться життям сина, в добровільному порядку допомоги не надає. Окрім того Відповідач є працездатним, та займається веденням сільського господарства та має дохід від земельних обробітку землі, тому має можливість надавати допомогу на утримання їх спільної неповнолітньої дитини. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Доповнила, що раніше між нею та Відповідачем була домовленість про сплату аліментів в розмірі 1 000 грн., які він перестав сплачувати. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що позов він визнає, однак з визначеним розміром не згоден, просить визначити в розмірі 400 грн., так як він тільки влаштувався на роботу, довідки про дохід йому не видають, заробітної плати ще не отримував. Додав, що землею на даний час не займається, оскільки вона перебуває у власності його рідних. Та частина земельних ділянок, які в нього є не значні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.03.2008 року між Відповідачем та Позивачкою укладено шлюб, який розірвано на підставі рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2010 року. Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого ВРАЦС Петриківського РУЮ Дніпропетровської області 23.10.2008 року, що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблений відповідний актовий запис № 161, в графі "Батьки" записані: батько - Відповідач, мати - позивач (а.с. 7). Позивачка вказала, що належної матеріальної допомоги про яку вони домовлялися Відповідач не надає, сама вона працює перукарем, однак через хворобливий стан сина, часто доводиться припиняти свою трудову діяльність, що позбавляє її отримати відповідний дохід. Досягнуту домовленість Відповідач не виконує. Відповідач посилаючись на непорозуміння, яке склалося між Позивачкою, вказав що згоден платити аліменти, але у розмірі 400 грн., та просив врахувати, що його матеріальний стан погіршився. Також вказав, що допомогу надавав, в підтвердження чого представив квитанції за період з 2011 по 2013 роки про перекази грошових коштів, що позивачем не заперечувалося. В 2014 році надав допомогу лише в розмірі близько 1 000 грн. Виходячи з положень статей 180, 191 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За приписами 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліменти інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що позивачка працює, однак грошових коштів на утримання дитини не вистачає. Відповідач працездатний, тільки влаштувався на роботу, відомостей про доходи не має, стан здоров'я задоволений, інших утриманців не має. Стаття 184 ч.1 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Доводи Позивача про наявність у Відповідача доходів від підприємницької діяльності із землею, в силу статей 10 та 60 ЦПК України, не підтверджені належними та допустимими доказами. Окрім того остання повідомила, що вказане їй відомо лише зі слів інших осіб. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що батько працездатний, матеріальної допомоги в належному розмірі на утримання сина не надає, від чого дитина позбавлена належного утримання, визнання позову в частині вимог про стягнення 400 грн., суд вважає за необхідне позовні вимоги Позивача задовольнити частково та стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial