Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до ЖБК «Метизник» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 10.12.2012 року вона була прийнята на роботу до ЖБК «Метизник» на посаду паспортиста. 12.06.2014 року її було звільнено з займаної посади на підставі ст. 41 п. 2 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки відповідачем не обґрунтовано, яка підстава послугувала для втрати довіри до неї з боку власника. З цих підстав просить скасувати наказ про звільнення, поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодувати моральну шкоду, яку оцінює у 2000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги на підставах, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, зазначивши при цьому, що при звільненні [PERSON] з посади, керівництвом ЖБК «Метизник» були дотримані вимоги діючого трудового законодавства України, у зв'язку із чим просив суд залишити позовні вимоги без задоволення. Підставами для звільнення [PERSON] з посади паспортиста є халатне ставлення до посадових обов'язків, не правильне зберігання будинкової книги, несвоєчасна видача довідок про склад сім'ї при зверненні членів кооперативу. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] не завжди вчасно видавала довідки про склад сім'ї та інколи пропускала дні прийому жителів будинку. Суд, з'ясувавши позицію сторін, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до наказу Житлово-будівельного кооперативу «Метизник» від 10.12.2012 №10 [PERSON] прийнята на посаду паспортиста за сумісництвом, з посадовим окладом, згідно штатного розпису. Згідно штатного розкладу Житлово-будівельного кооперативу «Метизник» станом на 01.10.2013 року, посадовий оклад паспортиста становить 220,00 грн. Виходячи з пояснень сторін посадова інструкція паспортиста на ЖБК «Метизник» відсутня. Відповідно до протоколу № 2 загальних зборів членів ЖБК «Метизник» від 12.06.2014 року, обрано головою правління кооперативу [PERSON], звільнено паспортиста в цілях економії фонду будинку, а також за недовіру зі сторони жителів, пов'язану із тяжбою в роботі. Відповідно до наказу Житлово-будівельного кооперативу «Метизник» № 3 від 12.06.2014 [PERSON] звільнено з посади паспортиста за сумісництвом на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України. Пунктом 2 статті 41 КЗпП України передбачені додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов. Зокрема, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Виходячи зі змісту відповіді територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області, від 15.07.2014 року за № 02-6-0606-1, на звернення позивача, проводилась перевірка, під час якої було встановлено наступне: - 11 червня 2014 року згідно протоколу № 1 від 11.06.2014 року загальних зборів мешканців будинку було обрано голову кооперативу. Відповідно до витягу з вищезазначеного протоколу на зборах були присутні 39 членів кооперативу, що складає 2/3 від загальної кількості членів ЖБК, що відповідає п. 3.2. Статуту кооперативу, відповідно до якого «Загальні збори вважаються правомірними, якщо на них присутні не менш як 2/3 членів кооперативу». - Щодо питання звільнення [PERSON] встановлено, що відповідно до наказу № 3 від 12 червня 2014 року позивача звільнено з посади паспортистки з 12 червня 2014 року за п.2 ст.41 КЗпП України згідно протоколу загальних зборів членів кооперативу. З наказом про звільнення під розписку позивача не ознайомлено, про що свідчить відсутність відповідного запису в наказі про звільнення [PERSON], що є порушенням вимог ст.47 КЗпП України. - Щодо звільнення [PERSON] за п.2 ст.41 КЗпП України, то звільнення працівника за вищевказаною статтею допускається лише у зв'язку з втратою довіри до працівників, які безпосередньо обслуговують грошові чи товарні цінності, але ознаки безпосередності в трудовій функції паспортиста не має, оскільки паспортист не виконує роботу, пов'язану з безпосереднім обслуговуванням товарних цінностей. За результатами перевірки, голові ЖБК «Метизник», на усунення виявлених при перевірці порушень чинного трудового законодавства, видано обов'язковий для виконання припис. Матеріали адміністративної справи за ч. 1 ст.41 КУпАП для розгляду та прийняття рішення після відповідного оформлення будуть направлені до Заводського районного суду м. Запоріжжя. Згідно даних канцелярії Заводського районного суду м. Запоріжжя, постановою суду від 19.08.2014 року голову ЖБК «Метизник» [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 41 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Враховуючи зазначене, суд вважає, що звільнення [PERSON] з посади паспортиста ЖБК «Метизник» було проведене з порушенням вимог діючого трудового законодавства України, тому позивач підлягає поновленню на роботі. Згідно до вимог ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік. Виходячи з вищезазначеної норми, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яку суд оцінює у 660,00 грн., виходячи із штатного розкладу з 01.10.2013 року. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема незаконного звільнення, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З урахуванням обставин справи, пояснень позивача, вимоги про стягнення моральної шкоди є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі 500 грн.

Outcome: partial