Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до суду до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. В позові посилаються на те, що [INFO] померла їхня матір [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, які знаходяться в [ADDRESS]. Спадкодавець залишила заповіт, посвідчений Буянівською сільрадою 10.09.2013 року, яким заповіла все належне їй майно трьом дітям: позивачам та відповідачу по справі [PERSON] Спадкоємці прийняли спадщину в установленому законом порядку. Інших спадкоємців першої черги немає. Житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами належав матері на праві приватної власності, а тому кожному з них належить по 1/3 частки спадкового майна. Ухвалою суду від 13.10.2014 року до участі у справі залучено третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] та [PERSON]. 13 жовтня 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на майно колгоспного двору, визначення частки спадкодавця в майні колгоспного двору, визнання недійсним заповіту, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на спадкове майно, визнання права приватної власності на майно. В своїй позовній заяві вони посилаються на те, що господарство, в тому числі житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, які знаходяться в [ADDRESS] в якому вони проживали з часу народження, належало до категорії колгоспних дворів. До його складу входили батько сторін [PERSON], мати [PERSON], а також [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], син [PERSON] [INFO] помер [PERSON], [INFO] померла [PERSON] Після неї залишилася спадщина, яка складається з 1/5 житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, які знаходяться в [ADDRESS]. Оскільки станом на період припинення статусу колгоспних дворів в його складі було 5 членів двору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], то кожному з них належить по 1/5 частки в майні двору. В період з 1990 року [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] збудували ряд надвірних будівель, провели будівельно-ремонтні роботи в житловому будинку і господарських будівлях. А тому вважають, що будівлі, збудовані в цей період, є приватною власністю [PERSON], оскільки збудовані за її кошти. В кінці літа 2013 року взнали про те, що [PERSON] та [PERSON] претендують на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, отримали в сільраді підтвердження про оформлення свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами на ім'я лише [PERSON], чим порушені їх права як членів колгоспного двору. Тому вважають, що дане свідоцтво має бути визнане недійсним. Також має бути визнано недійсним заповіт [PERSON] від 10.09.2013 року, оскільки волевиявлення [PERSON] не було вільним, про що просили в зустрічному позові. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, які підтримали позовні вимоги своїх довірителів, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що господарство, в якому проживала спадкодавець [PERSON], яка померла [INFO], мало статус колгоспного двору, що стверджується довідкою Буянівської сільради від 04.09.2013 року № 592. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбано до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку; б) розмір частки члена двору визначається у рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Пунктом 15 цієї ж постанови передбачено, що строк позовної давності для вимог про право на майно учасника спільної власності обчислюється відповідно до ст.. 76 ЦК України з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися, що його право на це майно оспорюється, а не з часу оформлення правовстановлюючих документів. Права членів колгоспного двору регулювалися нормами діючого на той час цивільного законодавства, а саме: ст.ст. 120-127 ЦК Української РСР. Таким чином, кожен з членів колгоспного двору, головою якого була спадкодавець [PERSON], має право на рівну частку в майні двору. Виходячи с того, що до складу двору входило п'ятеро осіб, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], то кожному з них належить по 1/5 частки в майні колгоспного двору. Тобто, позивачам за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 1/5 частки в майні колгоспного двору - житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Спадковим майном після смерті [PERSON] є належна їй 1/5 частка в майні колгоспного двору. Оскільки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], спадкоємці першої черги після смерті [PERSON], в установленому законом порядку прийняли спадщину, то кожному з них належить по 1/15 частці житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Виходячи з наведеного, підставними є позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності № 19785, згідно якого власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], є [PERSON]. Не знайшли свого підтвердження доводи [PERSON], [PERSON], про те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] було відомо, що на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок в цілому. В решті позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Оскільки позови задоволено частково, то судові витрати слід залишити за сторонами.

Outcome: partial