Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

24.12.2019 Публічне акціонерне\~товариство Акціонерний\~банк "Укргазбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 190611,65\~грн. (сто\~дев`яносто\~тисяч шістсот\~одинадцять гривень\~65\~копійок) та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № 083/11/2013/0312 від 07.11.2013 [PERSON] було надано кредит у розмірі 200000,00\~грн зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі16,00\~% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 06.11.2028. Однак зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, станом на 10.12.2019 заборгованість за кредитним договором склала 190611,65\~грн. (сто\~дев`яносто\~тисяч шістсот\~одинадцять гривень\~65\~копійок) в т.ч.: 189952,42 грн - заборгованість за кредитом, 659,23 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 01.14.2015 по 30.04.2015. В забезпечення виконання зобов`язань позичальником [PERSON] перед ПАТ АБ «Укргазбанк» між банком та [PERSON] 07.11.2013 укладено договір поруки 312/083-1 від 07.11.2013, а також договір поруки №312/083-2 від 07.11.2013 між банком та [PERSON] . Відповідно до вказаних договорів поруки поручителі зобов`язалися в повному обсязі нести солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання в повному обсязі кредитного договору 083/11/2013/0312 від 07.11.2013. 21.02.2020 у вказаній справі ухвалено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги у повному обсязі. 07.04.2020 ухвалою суду скасовано заочне рішення, справу призначено до розгляду в загальному порядку. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представник відповідача подав відзив на позов, згідно із яким просив застосувати позовну давність та відмовити у позові в повному обсязі, зазначив, що розрахунок заборгованості не відповідає вимогам до первинних бухгалтерських документів, тому є необґрунтованим та неналежним доказом заборгованості у справі. Зазначив, що в зв`язку з пропуском позовної давності, заборгованість яка виникла до 23.12.2016 не підлягає стягненню. В судовому засіданні в режимі відео конференції заперечував проти задоволення позову. Згодом представник відповідача [PERSON] надіслав копію додаткової угоди до договору про надання правової (юридичної) допомоги, згідно з якою вбачається, що останній втратив повноваження представника. Відповідач [PERSON] , відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзиву не подали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 07 листопада 2013 року між позивачем та [PERSON] (відповідач 1) був укладений кредитний договір № 083/11/2013/0312, відповідно до якого відповідачу - 1 надано кредит у розмірі 200 000,00 грн., строком повернення до 06 листопада 2028 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 16,0% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 16,0% річних. (а.с. 14-18, 184-188) Позичальник зобов`язувався сплачувати заборгованість частинами до 28 числа кожного місяця, останній платіж заплановано 06.11.2028. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07 листопада 2013 року між позивачем та [PERSON] (відповідач 2), був укладений договір поруки № 312/083-1. Між позивачем та [PERSON] (відповідач 3), був укладений договір поруки № 312/083-2. За умовами даних договорів поруки відповідач-2 та відповідач-3 зобов`язалися в повному обсязі нести солідарну з відповідачем-1 відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору. Строк дії поруки: договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором ( 5.1 договорів поруки). (а.с. 24-27, 189-192) Відповідач [PERSON] у порушення умов договору не виконала взятих на себе обов`язків, у зв`язку з чим станом на 10 грудня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 190 611, 65 грн., з якої 659, 23 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року; 189 952, 42 грн. заборгованість за кредитом. Згідно із випискою по рахунку останній платіж, який здійснив позичальник відбувся 23.06.2015 на суму 659,23 грн з призначенням платежу «погашення прострочених відсотків зг. Кредитного договору №083/11/2013/0312 від 07/11/2013» (а.с. 8-13) Зобов`язання передбачені кредитним договором позичальник не виконав. Відповідно до розрахунку позивача станом на 10.12.2019 заборгованість за кредитним договором склала 190611,65\~грн. (сто\~дев`яносто\~тисяч шістсот\~одинадцять гривень\~65\~копійок) в т.ч.:\~189952,42\~грн -\~заборгованість за\~кредитом,\~659,23\~грн -\~заборгованість по\~процентам за\~користування кредитом\~ за\~період з\~01.14.2015\~по 30.04.2015,\~що також\~підтверджується випискою\~руху коштів\~по розрахунковому\~рахунку [PERSON] . Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Відповідно до ст. 554 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки (речення перше частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (частина перша статті 251 ЦК України). Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України). Отже, умова договорів поруки про їхню дію до припинення забезпеченого ними зобов`язання за кредитним договором не є строком, встановленим у договорі поруки, оскільки останній визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а є терміном. З огляду на цей висновок слід застосувати припис, викладений у реченні другому частини четвертої статті 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 60), від 10 квітня 2019 року у справі № 604/156/14-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 71), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 58), від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (пункт 35)). Зазначений шестимісячний строк є преклюзивним, тобто його сплив є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові до поручителя. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника. Однак і в такому разі кредитор може звернутися із зазначеною вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 61)). З відповідним позовом про стягнення кредитної заборгованості з поручителів кредитор може звернутися протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем) (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 64) та від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц). Зазначене кореспондується у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 202/781/14-ц (провадження № 14-356цс19). Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що вимоги позивача до поручителів не підлягають задоволенню, оскільки строк пред`явлення позовної вимоги до поручителів сплив через шість місяців після першого порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, в якому передбачене виконання зобов`язання частинами. Згідно з випискою за особовим рахунком [PERSON] перше порушення позичальником своїх зобов`язань вчинено 28.11.2014, тобто строк поруки припинився 29.05.2015. Вказаний строк є преклюзивним. Щодо застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що основне зобов`язання повинно було виконуватися частинами, відповідач заявив про застосування позовної давності, суд доходить висновку, що до кожного платежу слід обраховувати позовну давність. Позивач звернувся до суду 24.12.2019. Останній платіж відповідачем вчинено 23.06.2015 не в повному обсязі. Тому, з урахуванням трирічного строку позовної давності, з позивача не підлягає стягненню тіло кредиту за період з листопада 2013 до листопада 2016 року: 36 місяців х 1112 грн щомісячно становить 40032,00 грн. Враховуючи часткову\~сплату позичальником\~тіла кредиту\~за період\~з листопада\~2013\~до листопада\~2016\~року (200.000\~грн тіло\~кредиту за\~договором \~189952,42\~грн залишок\~заборгованості за\~кредитним договором\~станом на\~10.12.2019,\~що становить\~10047,58\~грн),\~а також\~те,\~що за\~кожним черговим\~платежем обчислюється\~строк позовної\~давності,\~суд доходить\~висновку,\~що сума\~яка не\~підлягає стягненню\~з позичальника\~у зв`язку\~із спливом\~строку позовної\~давності становить\~40032,00\~грн \~10047,58\~грн= 29984,42 грн. Проценти, які нараховані позивачем за період з 01.04.2015 по 30.04.2015, також не підлягають стягненню оскільки нараховані поза межами позовної давності. Отже, з позичальника слід стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 159968,00 грн. Тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить 1979,12 грн: 2399,52 грн (пропорційно задоволеної частини позову) 420,40 грн (сплачений відповідачем при поданні заяви про перегляд заочного рішення).

Outcome: partial