Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, прокуратури Хмельницької області, управління МВС України в Хмельницькій області, Шепетівського міського відділу УМВС України в Хмельницькій області про відшкодування за рахунок коштів Державного бюджету України моральної шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури та суду, та зобов'язання Державної казначейської служби України виплатити з рахунку Державного бюджету України 500 000 гривень. В подальшому уточнив позовні вимоги та просив суд відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету України моральну шкоду, завдану незаконними діями суду та зобов'язати Державну казначейську службу України списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 500000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 березня 2007 року Шепетівської міжрайонною прокуратурою Хмельницької області проти нього було порушено кримінальну справу за ч.4 ст.191, ч. 2 ст. 364 КК України. 16 березня 2007 року пред'явлено обвинувачення у вчиненні зазначених злочинів та обрано міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд. Крім того, його було визнано цивільним відповідачем у справі та в забезпечення позову накладено арешт на майно. У квітні 2007 року справа надійшла до Шепетівського міськрайонного суду. Вироком суду від 20 червня 2008 року його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., а позов задоволено частково. Постановою колегії апеляційного суду Хмельницької області від 13 серпня 2008 року у зв'язку з недотриманням норм процесуального та матеріального права, справу направлено на новий судовий розгляд. 28 жовтня 2008 року Шепетівським міськрайонний судом була винесена постанова про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв'язку з закінченням строку давності, а провадження у справі закрито. 24 грудня 2008 року апеляційним судом Хмельницької області вказана постанова скасована, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. З січня 2009 року по липень 2010 року справа розглядалась Шепетівським міськрайонний судом Хмельницької області, вироком якого від 29 липня 2010 року його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 700 грн. та звільнено від покарання на підставі ст.ст. 49, ст. 74 ч. 5 КК України. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2010 року вказаний вирок залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2011 року вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційної інстанції скасовані як незаконні, а справу направлено до суду першої інстанції. 14 вересня 2012 року Шепетівським міськрайонний судом справу направлено на додаткове розслідування у зв'язку з неповнотою досудового слідства. 16 листопада 2012 року слідчим СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області справу за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, закрито за відсутністю в діях складу злочину та скасовано запобіжний захід. Таким чином, він незаконно перебував під кримінальним переслідуванням з 12 березня 2007 року по 16 листопада 2012 року, тобто більш ніж 5 років 7 місяців та 4 дні, протягом якого діяв запобіжний захід - підписка про невиїзд. Вважає, що внаслідок його незаконного засудження порушились його нормальні життєві зв'язки, утруднені спілкування і стосунки з оточуючими людьми, існували перешкоди у здійсненні активної підприємницької діяльності, він відчував страх перед державою, усвідомлював свою абсолютну незахищеність. Внаслідок накладення арешту на належне йому майно був обмежений у користуванні та розпорядженні таким майном. Звернення органів прокуратури в різні державні органи та організації із запитами про його особу, де вказувалося, що він злочинець, розцінює як поширення недостовірної інформації щодо нього. Для поновлення нормальних життєвих зв'язків знадобилися додаткові зусилля. Спричинену йому моральну шкоду оцінює в 500000 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що у зв'язку з закриттям кримінальної справи проти [PERSON] з реабілітуючих підстав, останній має право на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним засудженням. Позивач перебував під слідством та судом з березня 2007 року по 16 листопада 2012 року. Ці незаконні дії викликали моральні страждання позивача, перешкоджали його активному соціальному функціонуванню, реалізації його амбіцій, почуття власної честі та гідності, у реалізації почуття безпеки та правової захищеності. Вважає, що у суду відсутні підстави для сумнівів у поясненні позивача. Визначаючи розмір відшкодування, позивач врахував розмір мінімальної заробітної плати, який становить 1218 грн. і є відправною точкою визначення розміру моральної шкоди, глибину душевних страждань та оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 500 тис. грн. Крім того, зазначив, що поряд з моральними стражданнями [PERSON] поніс витрати на правову допомогу, в стягненні яких судом відмовлено, надав суду відповідні розрахунки та просив їх врахувати під час визначення розміру моральної шкоди. Представник прокуратури Хмельницької області Облог Р.А. позов визнала частково. Не заперечувала факт притягнення позивача до кримінальної відповідальності, а також перебування останнього під слідством та судом протягом 67 місяців, а саме з часу притягнення як обвинуваченого - з березня 2007 року по час закриття справи - 16 листопада 2012 року. Виходячи з суми мінімальної заробітної плати, яка на час розгляду справи становить 1218 грн., вважає, що розмір моральної шкоди, завданої [PERSON], який підлягає відшкодуванню, повинен становити 81606 грн. (67 місяців х 1218 грн.). Представник Шепетівського міського відділу УМВС України в Хмельницькій області Суботенко М.І. позов не визнав, зазначив, що розслідування кримінальної справи відносно [PERSON] проводилось Шепетівською міжрайонною прокуратурою, а після повернення судом кримінальної справи прокурору для організації проведення додаткового розслідування, справу закрито постановою слідчого СВ Шепетівського МВВС від 16 листопада 2012 року, а тому вважає, що Шепетівський МВ УМВС України в Хмельницькій області моральної шкоди позивачу не завдав. Представники Державної казначейської служби України та управління МВС України в Хмельницькій області в судове засідання повторно не з'явились, хоча були належно повідомлені про час та місце його проведення. Причини неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не подали. Їх відсутність не є перешкодою для розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державною у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичних та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, у приниженні честі та гідності, ділової репутації фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог статей 2, 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", право на відшкодування шкоди внаслідок незаконного засудження виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Згідно ст. 12 вказаного Закону, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Судом встановлено, що органом досудового слідства [PERSON] обвинувачувався в тому, що будучи службовою особою ТОВ спільного українсько-польського підприємства "Хлібний дар", 15 липня 2004 року самовільно реалізував хлібопекарську піч "Матадор" MDC-80, яка була внеском іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства, приватному підприємцю [PERSON] за 10 000 доларів США, не сплативши при цьому ввізного мита в сумі 12692 грн. 82 коп., а отримані кошти від реалізації привласнив. Постановою старшого слідчого Шепетівської міжрайонної прокуратури Конончука П.В. від 12 березня 2007 року відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України (а.с. 10). 16 березня 2007 року [PERSON] пред'явлене обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України та обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд (а.с. 17-19, 20-21). В цей же день старшим слідчим Шепетівської міжрайонної прокуратури Конончуком П.В., з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, накладено арешт на 1/8 домоволодіння по [ADDRESS], що належить [PERSON] (а.с. 12). 10 квітня 2007 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] за ч. 4 ст. 191 КК України, ч.2 ст. 364 КК України прийнято до провадження. Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2008 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 356 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., до набрання вироком законної сили залишено в силі запобіжний засіб - підписку про невиїзд (а.с. 46-48). Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 13 серпня 2008 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2008 року скасовано, а матеріали справи повернуто до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі суду (а.с.49). Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2008 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 356 КК України у зв'язку з закінченням строків давності, а провадження у справі закрито (а.с. 66-68). Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 24 грудня 2008 року постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2008 року про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв'язку з закінченням строків давності з часу вчинення ним злочину скасовано, а матеріали кримінальної справи направлено на новий розгляд в той же суд в іншому складі (а.с. 50-51). В ході судового розгляду справи державним обвинувачем Гончаруком В.В. винесено постанову про зміну обвинувачення від 12 травня 2009 року, відповідно до якої дії [PERSON] перекваліфіковано з ч. 2 ст. 364 та ч. 4 ст. 191 КК України на ст. 356 КК України та викладене нове обвинувачення (а.с. 69-71). Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 356 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 700 грн., на підставі ст.ст. 49, 74 ч. 5 КК України звільнено від покарання, запобіжний захід - підписку про невиїзд, залишено в силі до набрання вироком законної сили (а.с. 64-65). Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2010 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2010 року залишено без змін (а.с. 52-53). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2011 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2010 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд (а.с. 59-60). Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2012 року кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.356 КК України направлено Шепетівському міжрайонному прокурору для організації проведення додаткового розслідування (а.с. 92-93). Постановою слідчого СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області Марценюка В.В. від 16 листопада 2012 року кримінальну справу відносно [PERSON] закрито за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.356 КК України (а.с. 87-90). Вказані обставини підтверджуються також оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінальної справи № 23/0173 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України. Таким чином, з 12 березня 2007 року по 16 листопада 2012 року (68 місяців) щодо позивача проводилось кримінальне розслідування та до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Необґрунтоване притягнення до кримінальної відповідальності протягом понад 5 років безперечно завдало позивачеві моральних страждань, пов'язаних з відчуттям страху та незахищеності, перешкоджанням його активній соціальній реалізації, позбавленням можливості розпоряджатися своїм майном, вільно пересуватися, факт наявності яких не викликає у суду сумніву і не потребує додаткового доведення. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, при цьому суд зобов'язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (ст. 13 цього Закону). Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб особи і не повинен призводити до її збагачення. Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік» від 29 грудня 2014 року розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня по 1 грудня 2015 року встановлений в розмірі 1218 грн. З огляду на період перебування позивача під слідством та судом розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим 82 842 грн. (1218 грн. х 68 місяців); однак, зважаючи на те, що на майно заявника було накладено арешт і що він був позбавлений можливості вільно пересуватися у зв'язку з підпискою про невиїзд, суд дійшов висновку, що розумним і справедливим буде визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 25 Бюджетного кодексу України, Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial