Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визначення та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 1998 року. Від цього шлюбу у них двоє дітей, а саме син [PERSON], [INFO] і син [PERSON], [INFO]. Відповідач свого обов'язку приймати участь в утриманні дитини, не виконує, а позивачці чим далі важче утримувати дітей. Просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі по 700 гривень на кожну дитину та допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Однак просив задовольнити його частково, оскільки він не може сплачувати аліменти у розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину, у зв'язку із хворобливим станом здоров'я. Заслухавши відповідача і вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню із таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що у шлюбі у сторін, який зареєстровано 28 лютого 1998 року (а.с.3), народився син [PERSON] [INFO] і син [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER] і [NUMBER]. Відповідно до довідки № 1155 від 16.12.2014 р., виданої виконкомом Середньоберезівської сільської ради, встановлено, що до складу сім'ї [PERSON] входить чоловік [PERSON] 1976 р.н., син [PERSON] 1999 р.н. і син [PERSON] 2004 р.н. (а.с.6) Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 188 від 16.12.2014 року, суд встановив, що у позивачки додаткових джерел для існування немає (а.с.7). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 152 від 29.12.2014 року (а.с.20) вбачається, що відповідач ніде не працює, господарство через поганий стан здоров'я не веде, проживає сам. Згідно з копією акту № 790 дослідження стану здоров'я від 04.09.2014 року (а.с.21) і картки обстеження та медичного огляду (а.с.22) вбачається, що відповідач не придатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Статтею 183 СК України передбачено, що частка від заробітку (доходу) матері батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, згідно з якою якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 3 ст. 184 СК України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Таким чином, виходячи із зазначеного принципу рівності обов'язків обох батьків щодо дітей, кожен із них зобов'язаний забезпечувати утримання дітям не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів. Відповідно до ч.ч. 7-8 ст. 7 СК України дитині має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому аліменти слід присудити з 22 грудня 2014 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене і те, що батьки мають рівні обов'язки щодо своїх дітей, суд приходить до висновку, що із відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а рішення в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного ст.ст. 180, 182-184 СК України,

Outcome: partial