Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 5 641,69 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що [PERSON] фактично проживає в квартирі [ADDRESS] та отримує адресну пільгу як учасник бойових дій на оплату постачання електроенергії. Договір про постачання електричної енергії між позивачем та споживачем [PERSON] укладений не був. Договір на особовий рахунок № [NUMBER] на вказану квартиру 20.08.2009 року було укладено із матір`ю відповідача - [PERSON] . Після її смерті відповідач на себе особовий рахунок не переоформив. Відповідач є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] фактично там проживає і за цією адресою отримує державні кошти субсидії на оплату електроенергії. У період з 01.11.2016 року по 31.12.2018 року на об`єкт споживання відповідача була поставлена електрична енергія. Згідно діючих на період поставки тарифів - вартість поставленої відповідачу електричної енергії становить 5 641, 69 грн. До теперішнього часу дана сума відповідачем не сплачена. 18.12.2019 року Павлоградським міськрайонним судом було видано судовий наказ № 185/10714/19 про стягнення із [PERSON] 5 641, 69 грн. заборгованості. 30.01.2020 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду скасовано судовий наказ про стягнення із [PERSON] боргу на підставі поданої боржником заяви. Ухвалою від 14.09.2020 року провадження по даній цивільній справі було відкрито. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Пояснила, що відповідачу неодноразово припиняли постачання електричної енергії за несплату заборгованості. Оскільки відключення мало місце на автоматичному вимикачеві, він самостійно і самовільно без дозволу енергопостачальника здійснював підключення до електричної мережі через прилад обліку. Жодного разу відповідач не передав покази лічильника. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що не згоден із розміром пільги - пільга 75 % поширюється лише на 120 кВт/год спожитої електроенергії щомісяця. Вважає, що пільга повинна поширюватися на весь обсяг спожитої електроенергії. Зазначив про існування постанови Президента України, на підставі якої компенсується 100% спожитої електричної енергії, однак надати суду дану постанову чи зазначити її реквізити не може. Не згоден із показами лічильника які зазначені в розрахунку, вважає що його лічильник не вірно обраховує електричну енергію. З заявами про перевірку лічильника до позивача не звертався. Суд вислухав учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Так, судом по справі встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та споживає електричну енергію за вказаною адресою без укладення договору про користування електричною енергією для побутових споживачів. Відповідно до Таблиці розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою споживача, особовий рахунок № [NUMBER] , за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, з урахуванням наданої пільги позивачу, як учаснику бойових дій нарахована заборгованість в сумі 5 641, 69 грн. В добровільному порядку відповідач суму заборгованості не сплатив. АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернулися до Павлоградського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу з [PERSON] 18.12.2019 року Павлоградським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 5 641, 69 грн. (а.с. 17) 30.01.2020 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду вказаний вище судовий наказ скасовано у зв`язку з незгодою [PERSON] із сумою боргу. (а.с. 18) До теперішнього часу сума заборгованості відповідачем не сплачена. Згідно п. 20 Правил користування електричною енергією для населення затвердженихПостановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, плата за спожиту електричну енергію протягом розрахункового періоду вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Споживач повинен дотримуватися правил споживання електричної енергії та своєчасно розраховуватися за використану електричну енергію, згідно діючого тарифу. Пунктом 42 Правил та п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач підтвердив в судовому засіданні факт проживання за адресою : [ADDRESS] та використання електричної енергії. Постановою ВСУ від 30.10.2013 року у справі 6-59цс13 визначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Судом встановлено, що відповідач є учасником бойових дій, у зв`язку із чим має пільгу по оплаті за електричну енергію, що передбачена абз. 5 п.п. 6 п. 3 Постанови КМУ «Про встановлення соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 06.08.2014 року № 409 із змінами та доповненнями від 18.08.2017 та № 609 від 11.11.2016 № 803 у 2016-2017 році в розмірі - 75 % на ліміт 120 кВт/год спожитої електроенергії щомісяця, у 2018 році - 75% на ліміт 100 кВт/год спожитої електроенергії щомісяця. З урахуванням даної пільги та у відповідності до п. 19 Правил, на підставі показань приладів обліку та відповідно тарифів на електроенергію, що відпускається на побутові потреби населення, які затверджені постановами НКРЕ та п. 26 Правил, що передбачає у разі зміни тарифів (цін) на електричну енергію оплата заборгованості провадиться за тарифами (цінами), що діяли у період за який сплачується борг, відповідачу була розрахована сума заборгованості яка за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 року, яка становить 5641, 69 грн. Доводи відповідача щодо невірного нарахування суми заборгованості та необхідності надання йому пільги на 100% спожитої електричної енергії, а також щодо невірної роботи приладу обліку є необґрунтованими та безпідставними. Так за період з вересня 2015 року по грудень 2018 року відповідачем отримано із державного бюджету пільгу за фактично спожиту електричну енергію. Про свій намір повернути суми безпідставно отриманих коштів на відшкодування пільг до місцевого бюджету відповідач не заявляв. З заявою про невірну роботу приладу обліку до позивача не звертався. Доказів про те, що наданий позивачем розрахунок є невірним суду не надав. Отже суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію підлягають задоволенню. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат позов не підлягає задоволенню. Відповідно до посвідчення № [NUMBER] Головного управління Національної гвардії України [PERSON] є учасником бойових дій, який відповідно до п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі розподілу не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial