Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною власністю жінки та чоловіка, які проживали однією сімєю, але не перебували у шлюбі між собою. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним. З 1997 року він перебував у фактичному шлюбі з відповідачкою, вони проживали разом з нею в одному будинку, вели спільне господарство. За цей період спільно ними було придбано легковий автомобіль, сількогосподарський реманент та техніку, проведено значну реконструкцію житлового будинку, набуто побутову техніку, меблі, речі домашнього вжитку, в господарстві утримувалася худоба, а всього майна на 561 200 грн. На придбання даного майна ними витрачалась його заробітна плата на шахті, пенсія, брались кредити в банку. В березні 2014 року вони фактичні шлюбні відносини припинили. Від добровільного поділу майна відповідач відмовилась. Просить поділити набуте ними в період проживання сім'єю майно, виділивши йому: бетономішалку, вартістю 4 000 грн., телицю, вартістю 9 000 грн., двоє поросят, вартістю 6 000 грн., плуг тракторний, вартістю 3 000 грн., культиватор тракторний, вартістю 4 500 грн., косарку роторну, вартістю 4 000 грн., газонокосарку, вартістю 1 500 грн., мотокосарку, вартістю 1 500 грн., сівалку тракторну, вартістю 16 000 грн., сцепку до борін тракторну, вартістю 3 000 грн., мотоблок, вартістю 7 000 грн., фрезу до мотоблока, вартістю 3 000 грн., електронасос, вартістю 1 000 грн., пральну машину, вартістю 3 500 грн., морозильну камеру, вартістю 5 800 грн., телевізор, вартістю 3 400 грн., блоки будівельні (одна тисяча штук), вартістю 9 000 грн., всього майна на загальну суму 85 200 грн. В подальшому позивач збільшив свої позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів з [PERSON] за понесені ним витрати по покращенню будинковолодіння. Під час розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просить виділити йому: бетономішалку, вартістю 2 793 грн, плуг тракторний, вартістю 3 080 грн, культиватор тракторний, вартістю 3 500 грн., косарку роторну, вартістю 4130 грн., газонокосарку, вартістю 1 379 грн., мотокосарку, вартістю 951 грн., сівалку тракторну, вартістю 2800 грн., сцепку до борін тракторну, вартістю 3850 грн., мотоблок, вартістю 12 493, 60 грн., фрезу до мотоблока, вартістю 945 грн., всього сількогосподарського реманенту та техніки на суму 35 921, 60 грн. з урахуванням наявного у нього автомобіля марки ВАЗ 21070, вартістю 31 354, 78 грн., та причепа тракторного, вартістю 6 300 грн., загальна вартість виділеного йому майна буде становити 73 576, 38 грн. та присудити йому грошову компенсацію вартості його частки в покращені приміщень, що були здійсненні протягом 1997 2014 років за його кошти та з його участю: з [PERSON] 28 299 грн. та [PERSON] 37 512, 60 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засдіанні позов визнала частково та пояснила, що дійсно з 1997 року по березень 2014 року проживала однією сім'єю з позивачем, вони вели спільне господарство, придбали автомобіль, частину сількогосподарської техніки вказаної позивачем, зокрема, трактор, сівалку та причеп до нього, сцепку до борін, бетонозмішувач, меблі для спальні, пральну машину, телевізор, утримували худобу. Частина ж майна вказаного позивачем придбана її дочкю і зятем. Не заперечує, що за час спільного проживання ними проведено ремонт будинку, на який потрачені їх спільні кошти. Відповідач [PERSON] подала письмову заяву про не визнання позову, посилаючись на те, що позивач не являвся членом її сім'ї і спільного майна з ним немає, на реконструкцію будинку вона позивачу згоди не давала, зміни в будинку робилися за її участю. Просить в позові до неї відмовити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позов не визнала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] ствердив, що стінові блоки, мотоблок, косарку роторну, газонокосарку, фрезу до мотоблока придбав він, а тому вони не є обєктом поділу. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] покази [PERSON] підтвердила. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. Сторонами не заперечується той факт, що вони з 1997 року по березень 2014 року проживали однією сім'єю без шлюбу, спільно проживали та вели спільне господарство. Відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. А згідно ч.2 даної статті на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього кодексу. Отже, відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. А згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно довідки Зарічанської сільської ради позивач проживав в будинку по вул. Шахтарській, 23 в с. Діхтів, Володимир-Волинського району, головою даного господарства, якого являється [PERSON], а співвласником будинку [PERSON] (арк. 40). Твердження позивача про те, що в спільне господарство ним вкладалась власна праця, шахтарська заробітна плата та пенсія, підтверджується наступними доказами. Як вбачається з довідок, розрахункових листків, що в період 1997 року позивач працював на шахті та отримав заробітну плату по жовтень 2013 року в сумі 423 479 грн. ( аркуш 120-139). Згідно довідки Управління пенсійного фонду України у м. Володимир-Волинському та Володимир-Волинському районі за період з березня 2006 року по березень 2014 року позивач отримав 176 519, 80 грн. пенсії за віком (арк. 196-199) Згідно поданих довідок заробітна плата відповідача за період з 2000 року по березень 2014 року склала 160 450, 67 грн. Як стверджується довідкою Зарічанської сільської ради, що позивач займався вирощуванням сільськогосподарської продукції на наданих йому земельних ділянках для ведення особистого селянського господарства, в розмірі 0, 8700 Га та ведення садівництва 0,0200 Га (арк. 35). Також, відповідною довідкою підтверджено наявність в господарстві [PERSON] великої рогатої худоби, свиней, птиці, станом на 01.01.2014 року ( арк.41). Згідно паспорта великої рогатої худоби власником тварини являється [PERSON] (арк. 9). Кредитним договором №VONVAN02001001 від 22.02.2006 року підтверджується купівля [PERSON] автомобіля марки ВАЗ 21070 (арк. 11-17). Як вбачається з виписки по кредитній картці позивача, що по ній неодноразово проводились розрахунки за купівлю товарів, знімались значні готівкові кошти (арк. 18-32). Відповідач визнала належність їм на праві спільної сумісної власності наступного майна: автомобіля марки ВАЗ 21070, сівалки тракторної, плуга, культиватора, причепа до трактора, бетонозмішувача, речей домашнього вжитку. Також заперечила набуття ними іншого майна. Ствердила, що все інше вказане позивачем рухоме і нерухоме майно належить сім'ї її дочки, а саме: косарка роторна, газонокосарка, мотокосарка, сцепка борін тракторна, мотоблок, фреза до мотоблока, морозильні камери 2 штуки, телевізор [PERSON], комплект меблів для вітальні, комплект меблів для спальні, диван, ліжко дерев'яне, теля, поросята, блоки будівельні в кількості 2 тисячі штук, люстри та карнизи, а житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами належить її матері (арк. 62-64). Щодо вартості майна, право спільної сумісної власності на яке визнали обидві сторони, суд виходить з висновку експертного товарознавчого дослідження (арк. 170-187) та погодженої сторонами вартості іншого майна. Так вартість автомобіля ВАЗ 21070 становить 31 364, 78 грн., плуга тракторного 3 080 грн., культиватора тракторного 3 500 грн., сівалки тракторної 2 800 грн., сцепки до борін - 3 850 грн., бетонозмішувача 2 793 грн. Інших речей домашнього вжитку, вартість яких визнана сторонами: пральної машини 7 000 грн., пилососа 800 грн., холодильника Атлант 1 800 грн., газової плитки "Норд" 3 000 грн., музикального центру 1 500 грн., комплекту меблів 3 000 грн., комплекту меблів для кухні 3 000 грн., дивана 5 000 грн., дивана м'якого 3 500 грн., крісел м'яких 5 000 грн, телевізора 3 400 грн. Не дивлячись на заперечення відповідача, суд вважає таким, що знайшло своє підтвердження придбання сторонами також наступного майна. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив купівлю [PERSON] мотоблока. за 7000 грн., за який останній розрахувався власними коштами. Суд вважає, що подання третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] товарного чеку про купівлю мотоблоку в 2011 та фрези до нього в 2013 році, в яких не зазначено покупця, не є підтвердженням належності зазначених речей даній особі (арк. 94-95). А тому, суд включає до спільного майна мотоблок, вартість якого згідно висновку становить 12 493, 60 грн. та фрезу до нього, вартістю 945 грн. Свідки [PERSON] та [PERSON] в суді підтвердили придбання позивачем іншої сільськогосподарської техніки та використання її ним. Суд вважає, що до обєктів спільної сумісної власності слід також віднести газонокосарку вартістю 1379 грн., косарку роторну вартістю 4130 грн. та мотокосарку вартістю 951 грн. Третьою особою [PERSON], який ствердив про належність вище вказаної техніки йому не надано належних доказів про їх придбання, а в предявлених останнім чеках не зазначено покупця придбаного. Крім того, як ствердив позивач, товарні чеки на всі придбанні ними товари залишились в будинку. Таким чином, сторонами за час проживання однією сімєю було набуто транспортних засобів, сільськогосподарської техніки та реманенту на загальну суму 73 576,38 грн. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив купівлю позивачем стінових блоків, які були частково витрачені на будівництво господарських споруд. Аналогічні покази дав свідок [PERSON] При цьому суд не враховує товарний чек поданий [PERSON] на купівлю двох тисяч стінових блоків, оскільки в ній відсутні дані покупця (арк.99). Також [PERSON] не надано доказів про наявність у нього доходів на придбання сількогоспордарської техніки, яка має значну вартість. Вартість будівельних блоків становить 9 000 грн. З заявленого позивачем спільно набутого майна, яке становлять речі домашнього вжитку, побутова техніка, меблі, крім визнаних відповідачем: газової плитки, музичного центру, комплекту меблів для кухні, комплекту меблів для спальні, дивана, дивана малютки, крісел мяких розкладних, телевізора марки LG, пральних машин Арістон та Сіменс, пилососа Вітязь, холодильника Атлант на суму 37000 грн., суд також включає одну морозильну камеру, яка була придбана у 2008 році за 5800 грн. Отже, вартість речей домашнього вжитку, придбаних сторонами становить 42 800 грн. Решта майна, зазначене позивачем в позовній заяві суд до обєктів спільної сумісної власності не включає, оскільки його наявність заперечується відповідачем та враховується, що в даному будинку фактично проживали три сімї. Згідно довідки Зарічанської сільської ради від 10.10.2014 року №28/1-2 за 1997 2014 роки в господарстві [PERSON] постійно утримувалася худоба та птиця. У 2014 році зокрема утримувалась одна корова, дві свині. Зазначену худобу суд включає до поділу, виходячи з вищенаведеної довідки про поголівя: одна корова, дві свині на загальну суму 16000, оскільки встановлено, що позивач займався її доглядом, утримуванням і він значиться власником худоби згідно паспорта (арк.9, 108). Наявність іншої худоби матеріалами не підтверджено. Судом встановлено, що сторонами за час проживання однією сім'єю було набуто майна на загальну суму 141 376,38 грн., частка кожного з них є рівною і становить 70 688,19 грн. В частині позовних вимог щодо присудження грошової компенсації, частки позивача в покращеннях будинковолодіння за період з 1997 по 2014 роки, в сумі 65 811, 60 грн. суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнано за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Як свідчить свідоцтво про право власності на житловий будинок № 23 по вул. Шахтарській, в с. Дігтів, Володимир-Волинського району, [PERSON] належить 43/100 зазначеного будинковолодіння на підставі договору дарування.(арк. 69). Зазначена обставина також підтверджується довідкою Зарічанської сільської ради( арк. 33). З пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що дійсно їй належить 43/100 частини зазначеного будинковолодіння, однак у звязку з проведенням реконструкції будинку та добудови господарських споруд, відповідних правовстановлюючих документів нею на даний час не виготовлено. Згідно рішення Зарічанської сільської ради №8/3-2 від 23.08.2007 року [PERSON] було дозволено відповідне переобладнання та добудову в будинку ( арк. 84). Як свідчить повідомлення комунального підприємства Волинське бюро технічної інвентаризації в результаті переобладнання було збільшено житлову площу будинку, добудовано прибудови хліви, гараж, альтанка, сарай ( арк.86-90). Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи за період з січня 1997 року по березень 2014 року вартість здійсненої реконстркції житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами склала 131 623 грн., вартість господарських споруд побудованих в січня 1997 року по березень 2014 року склала 75 351 грн. (арк.150-169). Таким чином, вартість обєкта значно збільшилась в результаті його поліпшення. Оскільки відповідачу [PERSON] належить 43/100 частин будинковолодіння суд вважає, що позивач вправі вимагати грошову компенсацію лише щодо понесених ним витрат на реконструкцію будинку та будівництво господарських споруд саме з цієї частки будинковолодіння, що становить 28 299 грн. Хоча позивачем документально і не підтверджені затрати на поліпшення будинковолодіння, однак зазначені роботи в дійсності проведені, що не заперечується відповідачем, суд визнає зазначені поліпшення обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування понесених витрат на поліпшення будиковолодіння, а не визнання права власності на нього. Суд вважає, що відшкодуванню підлягають витрати понесені на поліпшення всієї частини будинковолодіння, яка зазначена в технічному паспорті, який було виготовлено 13.02.2014 року, зведеному акті вартості будинків господарських споруд, виготовленням якого займались відповідачі, виходячи з частки належної [PERSON] Суд вважає, що до поліпшення будинковолодіння слід включити і самочинно проведену реконструкцію та добудову допоміжних споруд, які залишились в користуванні відповідача, враховуючи її частку. [PERSON] вимоги про стягнення з [PERSON] грошової компенсації за покращення її частки в домоволодінні суд вважає безпідставним, оскільки позов заявлено щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю жінки та чоловіка, які проживали однією сімєю, але не перебували у шлюбі між собою. Суд вважає, що з урахуванням знаходження у позивача автомобіля вартістю 31 384, 78 грн. та причепа тракторного вартістю 6 300 грн., а всього майна на 37 684, 78 грн. йому слід присудити сількогосподарську техніку, а саме: плуг тракторний вартістю 3 080 грн., культиватор тракторний вартістю 3 500 грн., косарку роторну вартістю 4 130 грн., сівалку тракторну вартістю 2 800 грн., сцепку до борін вартістю 3 850 грн., мотоблок вартістю 12 493, 60 грн., фрезу до мотоблока вартістю 945 грн., бетономішалку вартістю 2 793 грн., стягнувши з нього різницю вартості майна в сумі 558, 19 грн., Решту майна, зокрема речі домашнього вжитку, худобу та іншу сількогосподарську техніку залишити відповідачу. В користь позивача підлягають стягненню грошова компенсація вартості частки позивача, понесених в покращення будинковолодіння в сумі 28 299 грн. З позивачки підлягають стягненню судові витрати по справі, зокрема судовий збір в сумі 1 282 грн., та витрати по експертизах: в сумі 6200 за проведення будівельно - технічної експертизи та 3800 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження.

Outcome: partial