Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

16 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому попросила стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], уродженця м. Вінниця, жителя [ADDRESS], працюючого інженером - електроніком Вінницького національного аграрного університету на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку. Позов [PERSON] обгрунтувала наступним. 29 квітня 212 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у справі. Від спільного проживання у сторін [INFO] народився син [PERSON], який проживає із позивачкою та знаходиться на її утримання, що підтверджується довідкою Томашпільської селищної ради. Відповідач [PERSON] проживає окремо в с.Агрономічне Вінницького району. Позивачка [PERSON] вказує, що вона ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідач [PERSON] працевлаштований, а саме працює інженером комп'ютерного центру Вінницького національного аграрного університету, де отримує заробітну плату, яка дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини. Крім того, позивачка [PERSON] зазначає, що вона навчається на платній основі у Вінницькому національному аграрному університеті. 20 травня 2014 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву про зміну способу стягнення аліментів, в якій просить стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], уродженця м. Вінниця, жителя [ADDRESS], працюючого інженером - електроніком Вінницького національного аграрного університету на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] змінені позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 8 травня 2014 року позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав повністю, не заперечив проти задоволення позову В частині стягнення аліментів на утримання дружини заперечив з тих підстав, що є інвалідом ІІІ групи дитинства і не має можливості утримувати дружину. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав повністю, не заперечив щодо їх задоволення, а на утримання дружини не визнав взагалі, попросив в цій частині позову відмовити з тих підстав, що позивачка не вказує обставини чому вона залишила свого чоловіка який є інвалідом, крім того відповідач є непрацездатним, тому не може утримувати ще й дружину, а також оскільки позов в даній частині при подачі не оплачений судовим збором. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться -до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони 29 квітня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 583 ( а.с. 6). У сторін [PERSON] та [PERSON] є дитина- [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно довідок Томашпільської селищної ради № 400, № 91 від 4 квітня 2014 року дитина [PERSON] знаходиться на утриманні [PERSON] (а.с. 8, 9). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином [PERSON] зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із довідки про доходи Вінницького національного аграрного університету № 320 від 26 травня 2014 року, [PERSON] займає посаду інженера-електроніка, його дохід за період травень 2013-квітень 2014 року становить 22808,97 гривень. Як вбачається із копії посвідчення [PERSON], серії [NUMBER] останній є інвалідом третьої групи з дитинства (по слуху), пенсію по 3-ій групі інвалідності дитинства продовжено з 1.01.2010 року вічно в сумі 601 грн. Оскільки розмір стягнення аліментів на утримання дитини відповідачем визнано, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в цій частині задовольнити в повному обсязі, а саме визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхньої дитини [PERSON]- 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог частин 2 та 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох річного віку. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто, дана норма передбачає виникнення у дружини-матері права на утримання від чоловіка (аліментів) до досягнення дитиною трьохрічного віку за наявності сукупності обставин, передбачених вказаною статтею, зокрема й можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Посилання відповідача на неспроможність сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у зв'язку з тим, що він є інвалідом, на думку суду є безпідставними, оскільки, як він сам визнав він працює, отримує заробітну плату та пенсію по інвалідності, тобто відповідач не надав суду належних доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Виходячи з наведеного, враховуючи те, що відповідач працює, має постійне місце роботи і заробітну плату, є інвалідом 3 групи з дитинства, в зв'язку з чим отримує пенсію, інших осіб на утриманні не має, а також враховуючи матеріальний стан позивачки, яка ніде не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трьохрічного віку, а окрім того є студенткою Вінницького національного аграрного університету, суд приходить до висновку, що позивачка потребує матеріального забезпечення від відповідача. Крім того, суд враховує і те, що відповідач є інвалідом, а тому приходить до висновку , що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на її утримання необхідно задовольнити частково, а саме визначити розмір аліментів на утримання позивачки в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Щодо тверджень представника відповідача-адвоката [PERSON] щодо оплати позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини судовим збором, суд вважає їх безпідставним, оскільки, згідно п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від спати судового збору звільняються позивачі при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено до суду 16 квітня 2014 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом судовий збір у справах про стягнення аліментів. Згідно п. 5 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від сплати державного мита звільняються позивачі - за позовами про стягнення аліментів. Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, якщо станом на 1 січня 2013 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1218,00 грн, тому ставка судового збору в даній справу становитиме 243,60 грн. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в доход держави 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial