Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.09.2014 р., в м.Одесі по вул.От. Головатого,79. В обґрунтування вимог позивач вказував на те, що в результаті порушення [PERSON] п.23.1 Правил дорожнього руху, сталося самовільне відчіплення напівпричепа марки «SCHMITZ SPR 24», р/н [NUMBER], що спричинило наїзд та пошкодження припаркованих автомобілів, в тому числі автомобілю позивача марки «Nissan Sunny», р/н [NUMBER]. В результаті пошкодження автомобілю [PERSON] заподіяна матеріальна шкода у розмірі 34860,94 грн., що була визначена на підставі висновку №2479 від 23.11.2014 р., складеного ФЛП [PERSON]. Відповідачем до дати подання позовної заяви сума заподіяної шкоди не відшкодована. Також [PERSON] просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн., оскільки тривала невиплата [PERSON] матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача, забирає багато робочого часу, негативно впливає на стан здоров'я, самопочуття, внаслідок чого виникла необхідність нераціональних витрат часу, залучення душевних зусиль на розв'язання даної проблеми. На тривалий період часу суттєво змінився спосіб життя, з'явилася необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов пересування та існування. Пізніше позивач уточнив вимоги та просив також стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 598,70 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав змінені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Крім того, до обґрунтувань моральної шкоди, крім вказаних в позові, зазначив, що позивач працює кур'єром та використовував автомобіль для роботи, а на теперішній час він позбавлений цієї можливості. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що відшкодувати матеріальну шкоду не відмовляється, однак на теперішній час в нього немає такої матеріальної можливості. Обставини ДТП, викладені в протоколі та постанові суду від 23.09.2014 р. підтверджує. Також [PERSON] зазначив, що його автомобіль підрізало маршрутне таксі, але оскільки відео реєстратора він не має, то у нього відсутні докази на підтвердження своєї невинуватості. Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.09.2014р. о 18 год.40 хв., [PERSON], керуючи автомобілем марки «Volvo FH 12», реєстраційний номер [NUMBER], буксируючи напівпричеп марки «SCHMITZ SPR 24», р/н [NUMBER], по вул. От. Головатого,79 в м. Одесі, на порушення п.23.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306, перед початком руху не переконався в технічній справності зчіпного пристрою транспортного засобу, внаслідок чого сталося самовільне відчіплення цього напівпричепа, що спричинило наїзд та пошкодження припаркованих автомобілів марок «ВАЗ 2107», р/н [NUMBER], «ВАЗ 21043», р/н [NUMBER], та «Nissan Sunny», р/н [NUMBER], який належить [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2014 року відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. у дохід держави (а.с.10). Отже, в результаті порушення відповідачем [PERSON] п.23.1 Правил дорожнього руху автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до висновку №2479 від 23.11.2014 р. експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, складеним ФЛП [PERSON] (Свідоцтво Міністрества юстиції України [NUMBER] від 29.02.2008 р.) вартість матеріальної шкоди, спричинена власнику «Nissan Sunny», р/н [NUMBER], в результаті дорожньо-транспортної пригоди, станом на 02.09.2014 р. складає 34860,94 грн.(а.с13-26). За проведення дослідження [PERSON] було сплачено 650 грн., що підтверджується рахунком №2479 від 29.10.2014 р. (а.с.12). Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Як роз'яснено в п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Таким чином, суд приходить до висновку, що порушення Правил дорожнього руху відповідачем [PERSON], який є власником автомобіля марки «Volvo FH 12», реєстраційний номер [NUMBER], та напівпричепу марки «SCHMITZ SPR 24», р/н [NUMBER], знаходиться в безпосередньому причинному зв'язку із заподіянням матеріальної шкоди майну [PERSON] За таких обставин з відповідача слід стягнути матеріальну шкоду, завдану транспортному засобу позивача в результаті ДТП, яка складається із вартості шкоди завданої в результаті пошкодження майна - 34860,94 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 650 грн. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» видно, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Завдання моральної шкоди [PERSON] знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, що виразилося в пошкодженні належного йому майна, що в будь-якому випадку є моральним стражданням, пов'язаним з вимушеними змінами укладу життя пов'язаного із неможливістю певний час експлуатувати автомобіль внаслідок його пошкодженням та ремонту. Суд, оцінюючи усі докази в сукупності, та враховуючи вказані норми вважає, що вимога по моральній шкоді підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач отримав душевні страждання, тому виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості розмір в 6000 грн. буде достатньою компенсацією за моральні переживання, перенесені позивачем. Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 6000 грн. відшкодування моральної шкоди. Також, згідно з вимогами ст.ст.84,88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. сплачених позивачем адвокату (а.с.71) Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір 355,10 грн. по матеріальній шкоді, та 243,60 грн. по моральній шкоді, з яких на користь позивача необхідно стягнути 503 грн., які він сплатив при зверненні до суду, та 75,70 грн., різницю, на користь держави.

Outcome: partial