Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

03 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення заборгованості та пені по аліментам на утриманням дитини. В обґрунтування позову зазначила, що згідно з рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2014 року відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно до досягнення дитиною повноліття, у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України, починаючи з 14 серпня 2014 року. Посилаючись на те, що відповідач станом на 01 червня 2020 року має заборгованість по аліментам у розмірі 15 664 грн та 00 коп. та пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 4\~784 грн 64 коп., змушена звернутися з позовом до суду. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 вересня 2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, ухвалено стягувати з відповідача ј частину заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , починаючи з 14 серпня 2014 року (а.с. 6-7). Судом встановлено, що 02 березня 2017 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , змінивши у зв`язку із цим своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 17). Згідно з наданим державним виконавцем розрахунком, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з 01 липня 2019 року по 01 червня 2020 року складає 7\~120 грн 00 коп. (а.с. 9). Сторони розмір визначеної виконавцем суми заборгованості не оспорювали, а тому спору про розмір заборгованості не вбачається, виконавчий лист, виданий на підставі судового рішення перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби. Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд виходить з такого. Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Оскільки виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів, нарахованих на підставі рішення суду, починаючи з 14 серпня 2014 року, вже перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби, і розмір заборгованості сторонами не оспорюється, суд дійшов висновку, що вказана сума підлягає стягненню в межах триваючого виконавчого провадження, а задоволення позову в цій частині вимог призведе до подвійного стягнення цієї заборгованості. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підстави для примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів за рішенням суду відсутні, а тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У п. 22 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів"\~від 15\~травня 2006\~року №\~3 роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197\~СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 01 липня 2015 року по справі за № 6-94цс15, від 25 листопада 2015 року № 6-2022цс15, від 16 грудня 2015 року № 6-2696цс15), з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Згідно розрахунку позивачки, виконаному з дотриманням вищевказаних вимог, розмір пені за період з липня 2019 року по травень 2020 року складає 4 784 грн 64 коп. Разом із тим, враховуючи, що розмір пені, відповідно до частини 1 статті 196 СК України, не може бути більшим за 100 відсотків заборгованості, з огляду на те, що суд, згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд вирішує справу в межах позовних вимог. Виходячи з того, що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування виконала надала суду докази, що підтверджують наявність обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач вказані обставини не спростував, суд задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача пеню по сплаті аліментів в розмірі 4 784 грн 64 коп.. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивачка при зверненні до суду з вказаним позовом звільнена, на підставі пункту 3 частини 1статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 840 гривень 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial