Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . З вересня 2017 року ідо моменту смерті матір проживала без реєстрації у квартирі [ADDRESS] , брала участь у приватизації державного житлового фонду і приватизувала на своє ім`я Ѕ частину вказаної квартири, а з 14.07.2017 року зареєструвала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] , однак проживала у цій квартирі до осені 2017 року. Необхідність спільного проживання була обумовлена тим, що з вересня 2017 року її матір потребувала сторонньої допомоги у зв`язку із станом здоров`я та перенесеним інсультом. Фактично заявниця проживала разом з матір`ю у вказаній квартирі з вересня 2017 року по [INFO] (день смерті [PERSON] ). Весь цей час вона доглядала за матір`ю, надавала їй допомогу, дбала про стан її здоров`я, оплачувала лікування і харчування, оплачувала всі комунальні платежі. Оскільки заявниця постійно проживала разом з матір`ю, то вважала, що фактично прийняла спадщину, але після звернення до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їй було повідомлено, що нею пропущений строк для прийняття спадщини і необхідно звернутися до суду. На підставі викладеного заявниця звертається до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києві від 24.02.2020 року відкрито провадження за заявою [PERSON] про встановлення факту. У судове засідання заявниця не з`явилася, в своїй письмовій заяві повністю підтримали заяву, просили її задовольнити та проводити судовий розгляд без її участі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу за відсутності представника. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заявниці та представника заінтересованої особи, за наявних у справі матеріалів та з урахуванням поданих письмових заяв. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.07.2019 року серія [NUMBER] (а.с. 7). З вересня 2017 року по 09.07.2019 року заявниця [PERSON] проживала разом з матір`ю в квартирі [ADDRESS] , Ѕ частина якої належала на праві власності її матері, у зв`язку з тим, що мати заявниці потребувала сторонньої допомоги у зв`язку із станом здоров`я. Весь цей час вона доглядала за матір`ю, надавала їй допомогу, дбала про стан її здоров`я, оплачувала лікування і харчування, оплачувала всі комунальні платежі. У період спільного проживання заявниця [PERSON] та її мати [PERSON] вели спільне господарство, придбавали продукти, побутові речі. Заявниця [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса КМНО Погребняка Г.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але їй було повідомлено про те, що нею пропущений строк для подачі такої заяви та рекомендовано звернутися до суду. Оскільки заявниця постійно проживала разом з матір`ю, то вважала, що фактично прийняла спадщину, у зв`язку з чим з заявою про прийняття спадщини не зверталася. Встановлення факту постійного проживання заявниці разом із її матір`ю необхідно їй для вирішення питання про оформлення спадкових прав на майно. Факт спільного проживання заявниці [PERSON] разом з її матір`ю [PERSON] у період з вересня 2017 року по 09.07.2019 року включно знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними письмовими доказами, зокрема: свідоцтвом про смерть [PERSON] ; медичною документацією про стан здоров`я [PERSON] , а також її письмовою заявою до директора КНП ЦПМСД №4 Деснянського району м. Києва з проханням дозволити тимчасово обслуговуватися у даному медичному закладі, в зв`язку з тим, що на час звернення 26.09.2017 року тимчасово вона проживала у квартирі [ADDRESS] , відповідною декларацією про медичне обслуговування за вказаною адресою; актом Начальника ЖЕД-313 від 03.02.2020 року, відповідно до якого [PERSON] дійсно проживала у квартирі [ADDRESS] по день смерті. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1 Сімейного кодексу України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року (Постанова) судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки. П. 7 цієї Постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину тощо. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення такого факту. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як встановлено при розгляді справи, факт постійного проживання однією сім`єю заявниці та її матері необхідно для вирішення питання про оформлення спадкових прав на майно після смерті [PERSON] . Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та обґрунтованою, оскільки факт постійного спільного проживання заявниці та її матері до моменту смерті матері [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved