Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд зобов'язати відповідача скасувати наказ про його звільнення, внести виправну запис, вказавши недостовірність запису про звільнення, а також нарахувати та виплатити йому компенсацію за час вимушеного прогулу з вини адміністрації в розмірі середньомісячної заробітної плати. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Позовні вимоги аргументовані тим, що з 01.06.2010 р. позивач працював сантехніком в ОСББ «Бульвар». 03.03.2016 р. [PERSON] був звинувачений в знаходженні на робочому місці в стані алкогольного сп'яніння юристом адміністрації [PERSON] На це звинувачення позивач надав пояснення, що він тверезий і приймав тільки ліки. За викликом [PERSON] прибула поліція, щодо [PERSON] було складено адміністративний протокол від 03.03.2016 р. за № 016558 про те, що позивач перебував в стані алкогольного сп'яніння з 0,6 проміле. Адміністративна комісія Київської районної держадміністрації постановою № 08-02 від 11.05.2016 р. дала належну оцінку цьому протоколу і іншим наданим доказам, закрила провадження в адміністративній справі в зв'язку з відсутністю складу правопорушення. З 04.03.2016 р. до 27.03.2016 р. [PERSON] перебував на лікарняному. Після виходу з лікарняного йому було заявлено, що він звільнений в зв'язку з знаходженням на роботі в стані алкогольного сп'яніння. Крім того, [PERSON] зазначає, що незважаючи на його вимогу, копію наказу про звільнення, трудову книжку та довідку про нараховану та виплачену йому помісячно заробітну плату видати відмовилися. Наказ про звільнення йому не видали навіть після його письмового звернення. Позивач стверджує, що зазначене сильно вплинуло на його здоров'я, позбавило його можливості користуватися правом на працю, гарантованим Конституцією, погіршило матеріальне становище, змусило змінити свій звичний спосіб життя, чим завдало йому моральну шкоду. Крім того, [PERSON] зазначає, що його пропозиція про вирішення спору в досудовому порядку відповідачем було проігноровано. 12.07.2016 р. від голови правління ОСББ «Бульвар» [PERSON] на адресу суду надійшло заперечення на позовну заяву, яким просить суд у задоволені позовної заяви [PERSON] відмовити. Голова правління вважає, що зазначені в позовній заяві вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. 03.03.2016 р. о 12:30 год. до адміністрації ОСББ «Бульвар» звернувся [PERSON] зі скаргою на різке погіршення стану здоровя. При спілкуванні з [PERSON] чітко було чутно запах перегару, він був напрочуд говірким чим завжди але мова його була вкрай нерозбірливою, координація його рухів була порушеною, була присутня гіпермія шкіряного покриву, була присутня різка зміна настрою та розсіяність уваги. На прості питання він відповідав агресивно. У звязку з тим, що стан [PERSON] підпадає під ознаки алкогольного спяніння, 03.03.2016 року комісією у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON] було складено акт про знаходження працівника на робочому місці в нетверезому стані, в якому рекомендовано: викликати наряд поліції, для фіксації факту порушення трудової дисципліни [PERSON]; відсторонити [PERSON] від займаної посади; направити (запропонувати пройти) медичне обстеження [PERSON] Від ознайомлення з актом [PERSON] відмовився, у звязку з чим зазначений акт було йому зачитано а зміст розяснено про що свідчить акт відмови від підпису від 03.03.2016 р. складений у присутності свідків. У звязку з тим, що визначення наявності алкогольного спяніння працівника здійснювалось по не прямим ознакам, адміністрацією ОСББ був викликаний наряд поліції для підтвердження або спростування зазначених обставин. Наряд поліції, що прибув на виклик адміністрації обєднання, мав при собі прилад вимірювання вмісту алкоголю в організмі марки «ДРАГЕР». Прилад вимірювання був сертифікованим, факт підтвердження сертифікації та справності приладу було підтверджено актами працівників поліції що були складені у присутності свідків та містяться у матеріалах адміністративної справи. [PERSON] від проходження тесту на вміст алкоголю в організмі запропонованого працівниками поліції не відмовився. За результатами тесту було встановлено, що в організмі [PERSON] з допустимого вмісту алкоголю у розмірі 0,2 проміле знаходиться аж цілих 0,6 проміле, що свідчить про вживання алкоголю, а не медичних препаратів. За результатним пройденого тесту та наявного вмісту алкоголю в організмі працівниками поліції у відношенні [PERSON] було складено протокол №016558 від 03.03.2016р. На підставі викладеного, з урахуванням вимог чинного законодавства та всебічного і повного прийняття рішення по справі, ОСББ «Бульвар» було винесено наказ №10/К від 03.03.2016 р. по особовому складу згідно якого: [PERSON] з 03.03.2016 р. відсторонити від роботи, без збереження заробітної плати до 10 березня 2016 року; [PERSON] запропоновано в строк до 09.03.2016 р. пройти медичне обстеження та надати підтверджуючі документи до адміністрації; [PERSON] запропоновано в строк до 09.03.2016 року надати письмове пояснення за фактом знаходженням сантехніка ОСББ «Бульвар» [PERSON] на робочому місці з ознаками алкогольного спяніння. Від ознайомлення з наказом №10/К від 03.03.2016р. [PERSON] відмовився, у звязку з чим зазначений наказ йому було зачитано у голос а його положення розяснено у присутності свідків та зафіксовано у акті про відмову від підпису від 03.03.2016р. 10.03. 2016 р. станом на 10 годину дня [PERSON] на робочому місці не зявився та матеріалів (результатів) медичного огляду до ОСББ «Бульвар» не надав, що підтверджено актом від 10.03.2016 р. Згідно телефонного дзвінка було встановлено, що [PERSON] перебуває на лікарняному. 21.03.2016 р. [PERSON] вийшов на роботу та надав до ОСББ «Бульвар» два лікарняні листи, що підтверджують поважну причину його відсутності на робочому місці. 21.03.2016 року о 09:30 годині ранку за вихідним №40 від 21.03.2016р. [PERSON] було надано повідомлення про надання письмового пояснення стосовно обставин порушення трудової дисципліни що мали місце 03.03.2016 р. Додатково у повідомлені було зазначено що відповідь необхідно надати у термін до 13:00 годин 21.03.2016 р. Не зважаючи на фактичне отримання повідомлення [PERSON] ознайомившись з його змістом від підпису у його отриманні відмовився, про що складено акт про відмову в підписі від 21.03.2016 р. Станом на 13:45 год. 21.03.2016 р. [PERSON] жодного пояснення згідно повідомлення за вихідним №40 від 21.03.2016 р. не надав, навпаки в усній формі заявив та наголосив, що ніяких пояснень він давати навіть і не збирається. Факт відсутності письмового пояснення зафіксовано доповідною запискою та актом про відсутність письмового пояснення від 21.03.2016 р. складеного у присутності свідків. Відповідач зазначає, що на підставі викладених фактів а також не бажання [PERSON] надавати жодного пояснення було винесено наказ №13/К від 21.03.2016 р. по особовому складу про звільнення з займаної посади [PERSON] на підставі п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Від ознайомлення з наказом №13/К від 21.03.2016р. по особовому складу про звільнення з займаної посади [PERSON] на підставі п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України [PERSON] відмовився у звязку з чим зміст цього наказу йому було зачитано у голос та розяснено про що складено акт у присутності свідків. На виконання вимог чинного законодавства в частині звільнення, 21.03.2016 р. [PERSON] було нарахована та виплачена заробітна плата та видано належним чином оформлену трудову книжку про що свідчить запис у особовій картці працівника та журналі обліку і видачі трудових книжок ОСББ «Бульвар». У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Крім того, представником позивача додатково було зазначено, що відповідно до Наказу МВСУ від 09.11.2015 р. №1452/735 та Наказу МВСУ від 06.11.2015 р. №1376 прилад вимірювання вмісту алкоголю в організмі може бути застосовано лише до водіїв транспортних засобів, а отже, протокол №016558 від 03.03.2016 р., який було складено відносно позивача працівниками поліції не можна вважати належним доказом знаходження [PERSON] 03.03.2016 року у стані алкогольного спяніння. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 03.03.2016 р. на виклик адміністрації ОСББ «Бульвар» прибув наряд поліції, який мав при собі прилад вимірювання вмісту алкоголю в організмі.За результатами тесту було встановлено, що в організмі [PERSON] з допустимого вмісту алкоголю у розмірі 0,2 проміле знаходиться аж цілих 0,6 проміле. За результатним пройденого тесту та наявного вмісту алкоголю в організмі працівниками поліції у відношенні [PERSON] було складено протокол №016558 від 03.03.2016 р. за ст. 179 КУпАП. Згідно постанови №08-02 від 11.05.2016 р. Адміністративна комісія Київської районної адміністрації закрила провадження в адміністративній справі. Враховуючи викладене, суд не може взяти до уваги доказ знаходження [PERSON] 03.03.2016 року у стані алкогольного спяніння протокол №016558 від 03.03.2016 р., оскільки Адміністративною комісією Київської районної держадміністрації постановою № 08-02 від 11.05.2016 р. закрито провадження в адміністративній справі. 21.03.2016 р. ОСББ «Бульвар» було винесено наказ №13/К по особовому складу про звільнення з займаної посади [PERSON] на підставі п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до акту, підставами звільнення є доповідна записка від 03.03.2016 р. та акт про відсутність пояснень. Судом встановлено, що доповідна записка була складена електриком ОСББ «Бульвар» [PERSON] Таким чином, підставою звільнення, відповідно до наказу про звільнення №13/К є доповідна записка електрика ОСББ «Бульвар» та відсутність пояснень. Однак суд вважає, що не можуть бути підставою для звільнення свідчення іншого робітника підприємства. Крім того, відповідно до Наказу МВСУ від 09.11.2015 р. №1452/735 та Наказу МВСУ від 06.11.2015 р. №1376 прилад вимірювання вмісту алкоголю в організмі може бути застосовано лише до водіїв транспортних засобів. У цьому випадку необхідно доставити робітника підприємства до медичного закладу для підтвердження знаходження його у нетверезому стані. Відповідно до ч.1 ст. 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1-3 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України\~"Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки вимоги щодо стягнення моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в суді.

Outcome: partial