Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

У червні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області від адвоката Александрової Тетяни Василівни, яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1013650 серії ВІ від 09.06.2020, в інтересах [PERSON] , надійшла позовна заява, в якій позивач просить суд: -встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] з грудня 2012 року по час відкриття спадщини на день смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; -визнати нікчемним заповіт від імені [PERSON] , [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу харківської області Десятниченко О.В. 17 липня 2017 року за реєстрованим номером 1224; -стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на надання правової допомоги. Короткий зміст позовних вимог В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що на день своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на зазначену квартиру та із заявою про прийняття якої до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області звернулася 24 липня 2018 року [PERSON] . Листом від 06.04.2020 № 1031/02-14 «щодо надання строку для звернення до суду» Державний нотаріус Харківської державної нотаріальної контори Харківської області Ольховська Л.М. повідомила позивача, що з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , звернулася спадкоємиця за заповітом ? [PERSON] . У 2018 році позивач звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання недійсним заповіту, виданого померлою [PERSON] на ім`я [PERSON] , які було обґрунтовано тим, що померла заповідала все спадкове майно відповідачу під впливом обману із боку останньої, користуючись безпорадним станом. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 липня 2019 року у справі № 635/6208/18, залишеного в силі 24 вересня 2019 року постановою Харківського апеляційного суду, у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою від 05 грудня 2019 року Верховний суд у складі Касаційного цивільного суду відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 липня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року у справі № 635/6208/18. Разом з тим, позивач вважає, що заповіт померлої [PERSON] , яким все спадкове майно заповідане відповідачу, є нікчемним в силу положень статей 207, 1247 та 1257 ЦК України, а позивач має право на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України як особа, яка проживала з померлою однією сім`єю на день відкриття спадщини. У зв`язку з викладеним, позивачем вказано, що предмет та підстави відповідного позову є іншими, ніж у 2018 році. Так, щодо спільного проживання однією сім`єю на день відкриття спадщини, позивачем зазначено, що вона з 2012 року мала фактичні шлюбні відносини та проживала без реєстрації шлюбу разом з сином [PERSON] - [PERSON] . Після того, як фактичні шлюбні відносини позивача з [PERSON] припинилися, [PERSON] запропонувала [PERSON] переїхати жити до неї, адже вони завжди мали гарні стосунки, добре розумілися, позивач завжди нею опікувалася та допомагала їй, в той час як стосунки між [PERSON] та її сином [PERSON] були погані ? вони часто сварилися та майже не спілкувалися у зв`язку із схильністю [PERSON] до зловживання спиртними напоями. [PERSON] мала проблеми із здоров`ям, з 2012 року в неї дуже сильно погіршився зір, а тому вона потребувала стороннього догляду. Розраховувати на допомогу свого сина [PERSON] не могла, тому і запросила позивачу жити разом. Позивач проживала однією сім`єю разом з померлою [PERSON] з грудня 2012 року до дня її смерті. Проживання позивача однією сім`єю з [PERSON] підтверджується веденням ними спільного господарства, наявністю спільного бюджету та взаємних права та обов`язків (викладені обставини підтверджуються актом від 02.10.2018 обстеження депутатом Пісочинської селищної ради [PERSON] помешкання). Позивач та [PERSON] отримували пенсії, які витрачали на спільні потреби, а позивач на них купувала продукти, з яких готувала їжу та спільно харчувалася з [PERSON] , купувала їй ліки, прибиралась в належній [PERSON] квартирі, де вони мешкали. Також позивач за дорученням [PERSON] готувала та подавала від її імені письмові заяви з різних побутових та соціальних питань до відповідних установ та організацій. Окрім того, під час перебування [PERSON] в лікарні в 2016 році в зв`язку з отриманим нею переломом шийки стегна, позивач опікувалася [PERSON] , а саме, купувала продукти за спільні кошти, готувала їжу для неї та відвідувала [PERSON] в лікарні. З приводу вимоги про нікчемність спірного заповіту, то позивачем приведено посилання на довідку №182713 від 01 листопада 2012 року до акту огляду МСЕК, якою [PERSON] з 23 листопада 2012 року і безстроково, встановлено другу групу інвалідності за зором, а також вимоги п.п.3.3.3. «Інструкції про встановлення груп інвалідності», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 05.09.2011 № 561 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 р. за № 1295/20033, та п. 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 р. № 1317. Відтак, з посиланням на приведені положення позивач наголошує, що наявність у [PERSON] встановленої безстроково інвалідності другої групи по зору унеможливило самостійне прочитання нею заповіту, а у зв`язку з тим, що позивач жила разом з [PERSON] , їй особисто відомо про неможливість померлої прочитати самостійно оспорюваний заповіт, текст якого складений нотаріусом за допомогою технічних засобів із застосуванням дрібного шрифту. Позивачем, крім того, відзначено, що під час розгляду справи №635/6208/18 в суді першої інстанції, нотаріус Десятниченко О.В. надавав до суду копію з реєстру для реєстрації нотаріальних дій від 17.07.2017, в якому не зазначена дата вчинення нотаріальної дії ? складення та посвідчення заповіту [PERSON] за адресою її проживання. Також, з копії реєстру для реєстрації нотаріальних дій 17.07.2017 вбачається, що в один день із складенням та посвідченням заповіту, [PERSON] видала нотаріально посвідчену довіреність о 17 годині 05 хвилин, проте згідно Витягу № 48436817 від 17.07.2017 про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватний нотаріус Десятниченко Олег Володимирович, 17.07.2017 о 17:05 хвилин здійснив реєстрацію оспорюваного заповіту в реєстрі, який був складений та посвідчений о 16 годині 55 хвилин. Тобто, одночасно приватний нотаріус Десянтиченко О.В. здійснював реєстрацію оспорюваного заповіту та посвідчення довіреності [PERSON] , що є неможливим. Місце посвідчення заповіту в Спадковому реєстрі зазначено Харківська область Харківський районний, Приватний нотаріус Десятниченко О.В., що не відповідає місцю посвідчення, зазначеному в оспорюваному заповіті. Отже, згідно вищенаведених документів посвідчення заповіту приватним нотаріусом Десятниченко О.В. свідчать про порушення порядку його посвідчення. Окрім того, із вищенаведених документів вбачається, що текст оспорюваного заповіту був завчасно виготовлений за допомогою технічних засобів нотаріусом Десятниченко О.В., а не зі слів [PERSON] за місцем його посвідчення в квартирі [PERSON] . Як вже зазначалося вище, [PERSON] самостійно прочитати його не могла у зв`язку з наявністю вад зору, що підтверджується встановленням їй безстроково інвалідності другої групи по зору. Таким чином, Позивач стверджує, що заповіт був складений з порушенням порядку його посвідчення, а тому може бути визнаний нікчемним. Узагальнені заперечення відповідача проти позову У відзиві на позову заяву (а.с.81-154 том 1), проти позову відповідач заперечує, вважає позов [PERSON] надуманим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Стосовно тверджень позивача, що вона нібито проживала з [PERSON] однією сім`єю з 2012 року, то таке твердження відповідач вважає взагалі не підтверджено, окрім висловлювань самого позивача. Сам нібито факт, що [PERSON] нібито мала фактичні шлюбні відносини та проживала без реєстрації шлюбу з сином [PERSON] , [PERSON] ніякими доказами також взагалі не підтверджено. Позивач стверджує, що з 2012р. стан здоров`я [PERSON] , а саме зір, дуже сильно погіршився, а тому вона потребувала стороннього догляду. Таке твердження відповідач також бездоказово, адже [PERSON] все життя, аж до смерті займала активну громадську позицію, та відстоювала свої порушені права. Ця обставина підтверджується копіями наданих до суду документів та відповідей на звернення, що написано [PERSON] власноручно саме в той період часу, а саме з 2012 року про якій позивач стверджує, що [PERSON] нічого не бачила та потребувала сторонньої допомоги, зокрема: заява [PERSON] №6257 від 08.07.2015; заява [PERSON] від 14.09.2015; заява [PERSON] від 31.08.2015; заява [PERSON] від 25.08.2015; заява [PERSON] від 21.09.2015; відповідь №9268 від 28.09.2015; нотатки [PERSON] про рух справ на її звернення; заява [PERSON] від 30.12.2013; висновок від 31.12.2015; копія листа від 22.09.2015; висновок від 06.11.2015; висновок від 22.09.2015; висновок від 04.11.2015 з копією пояснень; заява [PERSON] . Прокурору Харківської області від 24.11.2015; заява [PERSON] з особистого прийому від 22.01.2016; заява Прокурору міста Харкова з особистого прийому від 15.03.2016; заява [PERSON] ХМП [PERSON] від 31.01.2017; заява [PERSON] від 25.05.2017; заява [PERSON] від 10.08.2016; угода про завдаток від 18.12.2016; акт обстеження від 05.05.2017; договір про надання соціальних послуг від 28.04.2017; заява від 21.04.2017; карта призначення індивідуальних потреб від 21.04.2017; лист від 03.07.2017 з особистими нотатками [PERSON] . На підставі вказаних письмових доказів можливо зробити висновок про те, що [PERSON] як мінімум з 2015 року аж по момент складання спірного заповіту (липень 2017 року) не тільки вільно сама читала, писала, ходила на особисті прийоми в прокуратуру, складала нотатки про рух її численних заяв в різні органи, а й вела з ними переписку без будь-якої сторонньої допомоги, в тому числі і з боку позивача. Таким чином, твердження позивача про те, що [PERSON] з 2012 року потребувала сторонньої допомоги не відповідає дійсності. [PERSON] сама без сторонньої допомоги вільно читала, писала та чудово все розуміла, незважаючи на другу групу інвалідності по зору. Сам факт нібито проживання [PERSON] та [PERSON] , ведення ними сумісного господарства нічим не підтверджено окрім слів самого позивача. Стосовно акту від 02.10.2018, який складено депутатом Пісочинської селищної ради [PERSON] про те, що нібито з грудня 2012 року із [PERSON] однією сім`єю проживала [PERSON] , відповідачем зазначено, що у відповідності до положень Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» обов`язків та прав складати такий акт, депутат місцевої ради не має. У зв`язку з викладеним, відповідач вказує, що депутат [PERSON] діяла поза межами своїх повноважень, перебрала на себе функцію суду, оскільки встановлення такого роду фактів передбачено ЦПК України в окремому провадженні. Також, відповідач звернув увагу, що 06 листопада 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно [PERSON] ? позивачеві по справі. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ключніковою В.О. за реєстровим №3548. Тому виникає доречне питання, якщо зі слів позивача [PERSON] з 2012 року нічого сама прочитати та підписати не могла, то тоді хто ж підписав заповіт на позивача [PERSON] 06.11.2013? Крім того, 04 лютого 2014 року [PERSON] склала новий заповіт, яким заповіла усе належне їй майно сину ? [PERSON] , вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Одрінською О.В. за реєстровим №5-73. Згідно з копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 22 лютого 2017 року, [PERSON] помер [INFO] . А 17 липня 2017 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно [PERSON] . Заповіт посвідчений 17 липня 2017 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченком О.В. за реєстровим №1224. Згідно з копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 16 березня 2018 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] . З приводу вимог про нікчемність заповіту від 17 липня 2017 року, відповідачем вказано, що єдиною підставою, що вказано в позові для «визнання заповіту нікчемним» є та обставина, що [PERSON] через фізичні вади, а саме встановлення інвалідності II групи по зору, нібито не могла сама прочитати спірний заповіт, тому нотаріус нібито порушив порядок посвідчення спірного заповіту, встановлений статтями 1248, 1253 ЦК України. З посиланням на приведені вище письмові докази відповідач наполягає на тому, що на момент написання та посвідчення заповіту ( [INFO] ) та в подальшому аж до смерті, [PERSON] самостійно вільно читала, писала, спілкувалася. За таких обставин до заповіту не можна застосовувати положення ст.ст. 1248, 1253, 1257 ЦК України. Ніяких порушень процедури посвідчення заповіту нотаріусом допущено не було, а тому слід також відмовити позивачеві в позові і з цих підстав. Процесуальні дії у справі 09 червня 2020 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана цивільна справа надійшла у провадження судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А.

Outcome: dismissed