Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В ході розгляду справи за клопотанням позивача неналежного відповідача [PERSON] міську раду Дніпропетровської області було замінено на належного - Лебедівську сільську ради Сахновщинского району Харківської області. В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що [INFO] помела її бабуся [PERSON], яка за життя склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла своєму синові [PERSON], але [INFO] [PERSON] помер та спадщину за заповітом належним чином не прийняв. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 4, 54 га., що знаходиться на території Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області згідно державного акту на право приватної власності на землю від 26.12.2002 року № 97 на ім»я [PERSON], оскільки вважає, що через поважні причини, а саме - хворобу, її батько не прийняв спадщину за заповітом, але і не відмовився від неї, а тому вона як донька, яка фактично прийняла спадщину після смерті батька має право на спадщину, яка відкрилась після смерті її бабусі. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, а також пояснила, що до першої [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька не зверталася. Відповідач- голова Лебедівської сільської ради Сахновщинского району Харківської області у судовому засіданні проти позову не заперечував. У подальшому до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності,. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Між тим, у даному випадку визнання відповідачем позову суперечить закону. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] померла [INFO]. Згідно заповіту від 14.07.1997 року [PERSON] заповіла все своє майно своєму сину [PERSON] З Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-XP № 008581 [PERSON] належала земельна ділянка площею 4, 54 га., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області. [PERSON] помер 20.11.2012 року. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та позивач [PERSON] перебували у родинних відносинах, як батько та донька. З наданого на запит суду листа Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області вбачається, що до наторіальної контори з питанням прийняття або відмови від прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] заяв не надходило. Спадкової справи стосовно спадкодавця [PERSON] нотаріальною конторою не заводилось, постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно померлої не видавалося. З наданого на запит суду листа першої [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області вбачається, що після померлого 20.11.2012 року [PERSON] до наторіальної контори з питання прийняття або відмови від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкової справи нотаріальною конторою не заводилось. Відповідно до ст. 15 ЦК україни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнанних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до вимог ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень статей 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом Між тим, оскільки за життя [PERSON], у передбаченому законом порядку не набув право власності на спірну земельну ділянку, яка належала за життя його матері [PERSON], то за змістом ст. 1218 ЦК України ця земельна ділянка не є об»єктом спадкування після смерті [PERSON], оскільки спадкоємець має право успадковувати лише ті права або обов»язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Посилання позивача, що вона має право, як спадкоємець першої черги після смерті батька на спадщину, яку він не прийняв, але й не відмовився від неї в порядку ст.. 1273 ЦК України, а тому на підставі ст. 1276 ЦК України право на прийняття спадщини, яку спадкоємець після її відкриття не встиг прийняти у зв»язку із смертю, переходить до його спадкоємців є помилковим та не ґрунтується на законі. Так, ст. 1270 ЦПК України визначений строк для прийняття спадщини - 6 місяців. Отже, у відповідності до вимог ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець не встиг прийняти спадщину протягом встановленого строку у 6 місяців у зв»язку із смертю, то право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців. Але, у даному випадку докази того, що батько прийняв спадщину відсутні, його мати померла [INFO], а він 20.11.2012 року, тобто вже після спливу строку для прийняття спадщини. Крім того, відповідно до вимог ст. 49 Закону України "Про нотаріат" у разі не подання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії із вказаних підстав надає особі право звернутися до суду із заявою про встановлення фактів, від яких залежить виникнення права на спадкування. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеному в постанові "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, згідно п.23 якого, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проте, в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину . Зазначене вказує на те, що відсутні підстави вважати, що право [PERSON] на спадкування порушено. За наведених обставин, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed