Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є уродженкою та жителькою села Сороки. Її батьками є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . При житті, 1 лютого 2008 року батько позивачки [PERSON] зробив письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно заповів позивачці. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого входить транспортний засіб та житловий будинок по [ADDRESS] . Бажаючи прийняти спадщину за вищевказаним заповітом, позивачка звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою. На частину спадкового майна 19.05.2021 позивачка отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом. В оформленні та реєстрації її права на спадщину на вищевказаний житловий будинок нотаріус відмовив у зв`язку з реєстрацією спадкового господарства як колгоспного двору, що позбавляє можливості визначити конкретну частку спадкодавця. Згідно свідоцтва про паво особистої власності на домоволодіння від 20.08.1988 житловий будинок, службові будівлі і споруди, розташовані в [ADDRESS] дійсно належать колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Станом на 15.04.1991 в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: голова [PERSON] , 1934 р.н., дружина [PERSON] , 1937 р.н., дочка [PERSON] , 1962 р.н., зять [PERSON] , 1959 р.н., онука [PERSON] , 1984 р.н., онука [PERSON] , 1990 р.н., онук [PERSON] , 1990 р.н. Спору щодо спадкового майна нема. Позивачка, як єдина спадкоємиця за заповітом, фактично вступила в управління спадковим майном: продовжує жити у спадковому будинку, виготовила технічну документацію на житло за власні кошти, самостійно обробляє земельну ділянку. Однак, не може належним чином реалізувати своє спадкове право через обставини вказані в постанові нотаріуса. В судове засідання позивачка не з`явилася, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Претензій до майна не мають, із заявою про виділення частки в колгоспному дворі не зверталися. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії Свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння від 20.08.1988 року, виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 148 від 10.08.1988, слідує, що в цілому житловий будинок, службові будівлі і споруди, які розташовані в [ADDRESS] , дійсно належать на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Станом на 15.04.1991 в господарстві по [ADDRESS] проживали і були зареєстровані: голова [PERSON] , 1934 р.н., дружина [PERSON] , 1937 р.н., дочка [PERSON] , 1962 р.н., зять [PERSON] , 1959 р.н., внучка [PERSON] , 1984 р.н., внучка [PERSON] , 1990 р.н., внук [PERSON] , 1990 р.н., що підтверджується довідкою № 19-95 виданою 17.05.2021 Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради. Член колгоспного двору, [PERSON] померла [INFO] у віці 66 років в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Сороківської сільської ради. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З довідки № 19-115 виданої 16.06.2021 Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що на день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрованою по [ADDRESS] та разом з нею проживали і були зареєстровані: чоловік [PERSON] , 1934 р.н., дочка [PERSON] , 1962 р.н., зять [PERSON] , 1959 р.н., внучка [PERSON] , 1984 р.н., внучка [PERSON] , 1990 р.н., внук [PERSON] , 1990 р.н., Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14.06.1962 Слобідською сільською радою Городенківського району доводиться, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 40, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 12 червня 1983 року із [PERSON] , [INFO] , прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що доводиться копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та копією свідоцтва про переміну прізвища, імені. по батькові серії [NUMBER] . Із копії спадкової справи № 808/2007, яка надана суду Городенківською РДНК, слідує, що 17 вересня 2007 року до Городенківської РДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті мами [PERSON] звернулася позивачка [PERSON] . Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2007 посвідченого державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2991, доводиться, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті мами [PERSON] , яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 53,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій на підставі сертифікату по земельну частку (пай) серії ІФ № 0106553. Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 11048935 від 17.09.2007 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 43106325, номер у нотаріуса 808. За заповітом від 01.02.2008, посвідченим секретарем виконавчого комітету Сороківської сільської ради Городенківського району, [PERSON] , [INFO] , житель с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, все належне йому майно, де б воно не було та з чого би воно не складалося і яке йому належить по закону тобто: житловий будинок з надвірними будівлями, майновий пай, заощадження на ощадній книжці, що розміщені по [ADDRESS] заповів [PERSON] , жительці с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області. Заповіт зареєстровано в реєстрі № 81. Тато позивачки, [PERSON] помер [INFO] у віці 85 років в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.06.2020 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] та разом з ним були зареєстровані та проживали: дочка [PERSON] , 1962 р.н., зять [PERSON] , 1959 р.н., внук [PERSON] , 1990 р.н., що підтверджується довідкою № 19-114 виданою Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради. Із копії спадкової справи № 364/2020, яка надана суду Городенківською РДНК, вбачається, що 20 жовтня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до Городенківської РДНК із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62126053 від 20.10.2020 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номеру у Спадковому реєстрі 66603474. Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.05.2021 посвідченого державним нотаріусом Городенківської РДНК Капріян С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 721, доводиться, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , яка складається із транспортного засобу марки ГАЗ-САЗ-3507, рік випуску 1985, двигун № [NUMBER] , шасі (рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого 12.01.1995. Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64792848 від 19.05.2021 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкодавець [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 66603474, номер у нотаріуса 364/2020. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 637/02-31 від 19.06.2021 позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з тим, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991, належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 290665606 формованого 16.12.2021 слідує, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок по [ADDRESS] . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1972 році, господарські будівлі та споруди збудовані в 1975, 1980, 1985, 1990, 1991 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 150 від 25.05.2021, вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] - становить 122 400 грн. За даним житловим будинком закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, що підтверджується довідкою № 19-113 виданою 16.06.2021 Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. З вищенаведеного слідує, що померлий [PERSON] був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який відносився до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживали: голова двору [PERSON] , дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , зять [PERSON] , внучка [PERSON] , внучка [PERSON] , внук [PERSON] . Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які набули право спільної сумісної власності на будинковолодіння по [ADDRESS] , то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/7 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася до державного нотаріуса Городенківської РДНК про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] . Відмова нотаріуса у видачі даного свідоцтва стала підставою звернення позивача із даним позовом до суду. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перешкодою в прийнятті спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] є реєстрація спадкового житлового будинку по [ADDRESS] , як колгоспного двору. З наведеного слідує, що даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме беручи до уваги те, що позивачка прийняла спадщину після смерті мами, якій належала 1/7 частка в спадковому житловому будинку, позивачка є членом колгоспного двору і її частка теж становить 1/7 та частка її батька в даному будинку теж становить 1/7, за позивачем слід визнати право власності на 3/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який відносився до колгоспного двору . В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що відповідачі, які є членами колгоспного двору, на даний час можуть на власний розсуд розпоряджатися своїм майном і на даний час їх право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у них немає перешкод в оформленні права власності на належне їм майно. Крім того, у поданих відповідачами заявах про те, що вони на частку в колгоспному дворі не претендують та не зверталися за її виділом суд не розцінює, як відмову від належної їм частки в даному житловому будинку у передбаченому Законом порядку. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328, 1216, 1222, 1223, 1258, 1261, 1265, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: partial