Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, який було уточнено 12.03.2021, та згідно уточнених позовних вимог просили стягнути з відповідача Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» (далі по тексту ПрАТ Київський страховий дім») на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 9\~542 гривні 51 копійка та судовий збір, а також витрати, пов`язані з проведенням судового авто-товарознавчого дослідження в сумі 2\~000,00 гривень. З відповідача [PERSON] моральну шкоду в сумі 20\~000,00 гривень. В обґрунтування\~вказала,\~що 08.09.2018 о 02 годині 30 хвилин по вул. Героїв АТО, 97 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Porshe Cayenne» реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнившись в безпечності руху, допустив наїзд на поряд припаркований чоловіком позивача [PERSON] автомобіль марки «Mercedes Benz CLS 350» реєстраційний номер [NUMBER] , належний позивачу на праві приватної власності. У результаті ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Mercedes Benz CLS 350» реєстраційний номер [NUMBER] . Для визначення вартості відновлювального ремонту зазначеного автомобіля було проведено експертну оцінку, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту становить 9\~542,51 грн. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, тому позивач вважає, що [PERSON] повинен відшкодувати спричинену ним шкоду у повному обсязі. Також зазначено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім». Однак, усупереч наявності страхового полісу, позивачу не було виплачено страхове відшкодування ПрАТ «Київський страховий дім». Таким чином, оскільки відповідальність за відшкодування шкоди, спричиненої діями водія автомобіля «Porshe Cayenne» реєстраційний номер [NUMBER] , відповідачі мають відшкодувати вартість ремонту автомобіля марки «Mercedes Benz CLS 350» реєстраційний номер [NUMBER] . Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку з ДТП вона переживала сильні душевні страждання, її автомобіль було пошкоджено, що позбавило її права вільно пересуватись. Зазначені дії порушили звичайний уклад життя позивача, негативно відобразились на її душевному спокої, зробили її нервовою та роздратованою, що негативно вплинуло на її сімейне життя та стосунки на роботі. Тому позивачка вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди вмотивованими та такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.03.2020 позов залишено без руху. Недоліки було усунуто та ухвалою суду від 09.04.2020 по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 14.12.2020 витребувано докази у справі. Ухвалою суду від 25.02.2021 залучено у якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» у цивільній справі № 211/1533/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Представник позивача [PERSON] адвокат Голуб С.О. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Представник ПрАТ «Київський страховий дім» у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2019, яка набрала законної сили 25.02.2019, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, провадження закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до\~постанови суду\~08.09.2018 о 02 годині 30 хвилин по вул. Героїв АТО, 97 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Porshe Cayenne» реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнившись в безпечності руху, допустив наїзд на поряд припаркований чоловіком позивача [PERSON] . У наслідок ДТП автомобіль марки «Mercedes Benz CLS 350» реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Крім того, [PERSON] залишив місце ДТП. Його дії були кваліфіковані за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП (а.с. 14). Автомобіль марки «Mercedes Benz CLS 350» реєстраційний номер [NUMBER] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 10). Полісом № АМ/4092169, застраховано транспортний засіб «Porshe Cayenne» реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Станом на 08.09.2018 поліс був діючий (а.с. 109). 10.09.2018 [PERSON] повідомив ПрАТ «Київський страховий дім» про страховий випадок (а.с. 78). Проте, ПрАТ «Київський страховий дім» станом на дату подачі позову та на ухвалення рішення у справі розрахунків з позивачем не провів, тобто відмовився в односторонньому порядку виплачувати страхове відшкодовування. Висновком експертного авто товарознавчого дослідження № 254/18 по визначенню матеріальної шкоди від 13.10.2018 року, виконаного на замовлення [PERSON] судовим експертом автотоварознавцем [PERSON] , сума матеріальних збитків, завданих власнику легкового автомобіля «Mercedes Benz CLS 350» реєстраційний номер [NUMBER] , з технічної точки зору становить 9\~542,51 грн. (а.с. 15-41). Відповідно до квитанції 048508 від 18.09.2018 позивачем сплачено 2\~000,00 грн. ФОП [PERSON] за проведення експертної оцінки. Суду було надано копію квитанції (а.с. 47). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Відповідно до положень п. п. 8, 9 ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.\~82\~ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно зі ст. ст. 525, 526\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.\~979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 16\~Закону України\~«Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Пунктом 22.1 ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому, згідно з п. 36.2 ст.\~36\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Так, відповідно до наданого позивачем висновку № 254/18, складеного ФОП [PERSON] , сума матеріальних збитків, завданих власнику легкового автомобіля «Mercedes Benz CLS 350» реєстраційний номер [NUMBER] , з технічної точки зору становить 9\~542,51 грн. Положеннями статті 29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому, а саме з відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» підлягає стягненню на користь позивача сума страхового відшкодування визначена у звіті в сумі 9\~542,51 грн., але без врахування додаткових витрат, понесених на оплату експертної оцінки матеріального збитку в сумі 2\~000,00 грн., так як позивачем не надано суду оригіналу квитанції. Згідно ч. 1 ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст.\~23\~ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188\~ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т. ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст.\~1166\~ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст.\~1167\~ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. На підтвердження завданої моральної шкоди позивачка посилалась на сильні душевні страждання внаслідок втрати її права вільно пересуватись та користуватись своїм майном. Зазначені дії порушили звичайний уклад життя позивачки, негативно відобразились на її душевному спокої, зробили її нервовою та роздратованою, що негативно вплинуло на її сімейне життя та стосунки на роботі. Однак, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. При цьому застосовується практика Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструмент функціонування Конвенції, яка є частиною національного законодавства. Виходячи з матеріалів справи «Бурдов проти Росії» Страсбург, 07 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими тільки завдяки визнанню судом наявності правопорушення заявник отримав певну моральну шкоду. Враховуючи що потерпілий до теперішнього часу отримує моральні страждання, тому суд повинен керуватися при визначенні суми відшкодування моральної шкоди принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції. Суд, виходячи з положень статті 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди, з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки моральну шкоду в загальній сумі 5\~000,00 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат. При поданні позову до суду позивачем сплачено судовий збору в сумі 1\~681,60 грн. за дві вимоги майнового характеру, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, суд вважає за можливе відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 1\~681,60 грн. та стягнути їх з відповідачів у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача відшкодування витрат на правничу допомогу. На підтвердження таких витрат позивач надала до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги від 28 травня 2020 року, ордер та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 56-58). За цим договором Клієнт оплачує Адвокату гонорар в розмірі, визначеному за домовленістю сторін. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Зважаючи на те, що правову допомогу в справі позивачеві надавав адвокат Голуб С.О., який діяв на підставі ордеру від 28.05.2020, докази витрат, понесених позивачем за надання правничої допомоги адвокату, в матеріалах справи відсутні, тоді як склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування. Суд не вбачає, передбачених законом, підстав для компенсації понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг адвоката.

Outcome: partial