Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що сторони проживали в громадянському шлюбі за час якого народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Оскільки на сьогоднішній день сторони проживають окремо, відповідач участі у вихованні сина не бере, коштів на його утримання не надає, просить суд задовольнити позов, та винести рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 2500грн. щомісячно, починаючи з 04.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилаючись на вищевикладені обставини справи, просив суд винести рішення, яким задовольнити даний позов. Просив розглянути справу у відсутності відповідача. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК (в редакції від 15.12.2017 року) та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до п.9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як встановлено по справі, [PERSON] та [PERSON] перебували в цивільному шлюбі, за час якого народилася дитина - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 04.02.2016 року). У відповідності до ст.142 СК України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки в шлюбі між собою. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що на сьогоднішній день сторони проживають окремо, фактично цивільний шлюб є припиненим. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивачка обґрунтовуючи свої позовні вимоги просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліменти в розмірі 2500грн. щомісячно. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2018 рік". Так, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку станом в період з 01.07.2018 року по 01.11.2018 року становить 1559 грн. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Однак, враховуючи той факт, що позивачкою в обґрунтування розміру аліментів в сумі 2500грн. не зазначено із додання доказів інформації про місце роботи відповідача, інформацію про наявність у нього інших осіб на утримання та інші обставини, які давали б суду впевненість про платоспроможність відповідача заявленій сумі аліментів, суд приходить до переконання, що заявлена сума аліментів є надмірною, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 1500грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial