Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину [PERSON] у зв`язку з навчанням у закладі вищої освіти - Національному Університеті «Львівська Політехніка» в Інституті архітектури на факультеті «Архітектура та містобудування» в сумі 25 540 гривень. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . З 01 вересня 2019 року дочка зарахована студенткою денної форми навчання НУ «Львівська політехніка», факультет «Архітектура та містобудування» Інституту архітектури. Навчається на платній формі навчання. Загальна вартість освітніх послуг за рік навчання становить 19800 гривень. Крім того, дочка проживає у гуртожитку вартість проживання в якому становить 5740,00 гривень на рік. Позивачкою по справі проведена оплата освітніх послуг за перших пів року навчання дочки в сумі 9900 гривень та проживання в гуртожитку за шість місяців навчання в сумі 2870,00 гривень. Всі витрати на утримання дочки та її навчання вона понесла особисто. Оскільки, вони з відповідачем, як батьки, несуть однакову відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини та зобов`язані постійно дбати про дочку, створювати умови для розвитку її природних здібностей та сприяти здобуттю нею освіти. А тому вважає, що відповідач повинен брати участь в додаткових витратах на навчання. Позивачка у судове засідання не з`явилися, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач позову не визнав. Подав відзив на позов в якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати додаткові витрати на дитину. Зазначає, що він сплачує аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, яка народилася в іншому шлюбі. На даний час він не працює, тому не має можливості надавати матеріальну допомогу у вигляді додаткових витрат на дитину.Просив в позові відмовити, справу розглянути у його відсутності. Участь у судових засіданнях це право, а не обов`язок сторін по справі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши письмові докази, суд прийшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 18 квітня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, повторно виданого 14 квітня 2017 року Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області, 02 липня 2008 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Позивачка по справі [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданим 11 травня 2017 року Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області. [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданим 20 вересня 2018 року Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області. Як вбачається з довідки Національного університету "Львівська політехніка" від 19 вересня 2019 року, [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти інституту Архітектури даного університету. Позивачем долучено до матеріалів справи квитанцію від 31 липня 2019 року про оплату за навчання студента першого курсу інституту архітектури [PERSON] в сумі 9900,00 гривень, а також квитанцію від 29 серпня 2019 року про оплату за проживання в гуртожитку за період з 01 вересня 2019 року по 31 січня 2020 року студентки [PERSON] в сумі 2870,00 гривень. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10 квітня 2012 року, відповідач по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою. Відповідно до виконавчого листа, виданого 12 серпня 2008 року Рогатинським районним судом Івано-Франківської області на підставі рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2008 року, присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Зазначений виконавчий лист перебуває на виконанні в Рогатинському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 54237601 від 05 липня 2017 року. Згідно довідок виконавчого комітету Добринівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області № 434, 435 від 05 листопада 2019 року, [PERSON] на даний час ніде не працює, виховує дочку [PERSON] , [INFO] . Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає аступне. Відповідно до ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з системного аналізу положення ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. З цього приводу, у постанові Верховного Суду України № 6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року, зазначено, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Частинами 2 і 3 ст. 150 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно доЗакону України «Про освіту» від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII, освіта є основою інтелектуального, духовного, фізичного і культурного розвитку особистості, її успішної соціалізації, економічного добробуту, запорукою розвитку суспільства, об`єднаного спільними цінностями і культурою, та держави. Метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, її талантів, інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей, формування цінностей і необхідних для успішної самореалізації компетентностей, виховання відповідальних громадян, які здатні до свідомого суспільного вибору та спрямування своєї діяльності на користь іншим людям і суспільству, збагачення на цій основі інтелектуального, економічного, творчого, культурного потенціалу Українського народу, підвищення освітнього рівня громадян задля забезпечення сталого розвитку України та її європейського вибору. Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення 1/2 частини витрат на навчання неповнолітньої дитини. При цьому, суд враховує сімейний та майновий стан відповідача, а саме, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, те, що відповідач є працездатним, не позбавлений можливості працевлаштуватися. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial