Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою та просить: стягнути з відповідачів на її користь 5207 (п`ять тисяч двісті сім) гривень 28 копійок майнової шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди. Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позов. В ході підготовчого судового засідання за клопотанням представника відповідачів долучено до матеріалів цивільної справи довідки про доходи [PERSON] та [PERSON] , а також довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» про наявність у відповідачів заборгованостей за кредитами. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю і просили їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково Суд, вислухавши вступне слово сторін та їх представників та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 17 березня 2018 року, між 21 години. 30 хв. та 22 год. неповнолітній [PERSON] , батьками якого є відповідачі, знаходячись біля магазину «Перехрестя» по вул. Героїв Дніпра в м. Переяслав Хмельницький Київської області , на ґрунті раптово виниклих відносин, з мотивів помсти за образу та чіпляння до нього неповнолітнього [PERSON] , який є сином позивачки, діючи з прямим умислом, наніс останньому один удар кулаком правої руки під ліве око. Наслідком таких дій [PERSON] стало спричинення [PERSON] легких тілесних ушкоджень та лікування останнього в неврологічному відділенні КНП «Переяслав - Хмельницької ЦРЛ» в період з 17.03.2018 по 29.03.2018. Ухвалою Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23.01.2019 до [PERSON] [INFO] застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків. Наявність заподіяної матеріальної шкоди позивач доводить довідкою №364 виданою КНП Переяслав - Хмельницької ЦРЛ, щодо діагнозу [PERSON] , та терміну перебування на лікуванні, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 1714/280 від 09.04.2019, з посиланням на обставини встановлені ухвалою суду від 23.01.2019. Розмір матеріальної шкоди позивач доводить фотокопіями чеків на придбання ліків, фотокопіями квитків на автобус, фотокопіями актів виконаних робіт (послуги стоматологічної клініки) на загальну суму 5207 грн. 28 коп. Обґрунтування наявності моральної шкоди позивачем зазначено суду, що внаслідок травм отриманих від дій [PERSON] у її сина змінився нормальний ритм життя, [PERSON] пережив емоційний стрес, наслідком травм стали головні болі, підвищився тиск, що в свою чергу стало наслідком розладу концентрації та негативно відображується на результатах навчання в коледжі. Розмір компенсації за завдану моральну шкоду позивач оцінив в 5000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, зазначивши, що вина відповідача підтверджується ухвалою Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду від 23.01.2019, якою закінчився розгляд клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно [PERSON] Відповідач заперечила проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що вважає суму заподіяної матеріальної шкоди завищеною, а факт заподіяння моральної шкоди недоведеним. Представник відповідачів адвокат Пучек А.О., який діє в інтересах обох відповідачів не погоджується з фактом наявності моральної шкоди та вказав суду, що матеріальна шкода також позивачем та його представником не доведена. Зокрема, [PERSON] вказав суду, що випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 1714/280, на яку посилається позивач датована 2019 роком, в той час, як [PERSON] перебував на лікуванні у 2018 році. У вказаній виписці виданій на запит адвоката періоди лікування [PERSON] зазначені 17.03.2019 по 29.03.2019 в той же час, як позивач в позовній заяві та у вступній промові вказує, що її син проходив лікування у 2018 році. Крім того, зазначив, що МРТ, яке робилось в м. Києві, робилось без лікарського направлення та в період перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні. Вважає, що необхідність такого обстеження не обґрунтована, та сума за його проведення не підлягає до компенсації. В частині витрат на стоматологічні послуги [PERSON] вказав, шо не вважає за обґрунтованою суму заявлену позивачем витрат за послуги стоматолога, оскільки послуги надавались [PERSON] в м. Чернігів, однак, як вказав захисник в м. Переяслав також є стоматологічні кабінети, направлення лікаря саме для лікування в м. Чернігів надане не було та з цих підстав у нього виник сумнів у самому факті надання цих послуг. В частині відшкодування витрат пов`язаних із придбанням автобусних квитків, [PERSON] заперечив щодо їх відшкодування з тих підстав, що фотокопії квитків, які додані до позовної заяви та містяться в матеріалах справи не містять жодних реквізитів. Судом за клопотанням представника позивача, після дослідження письмових доказів була викликана в судове засідання в якості свідка [PERSON] - лікар КНП Переяслав - Хмельницької ЦРЛ, яка надавала виписку із медичної карти амбулаторного хворого №1714/280 від 09.04.19, з приводу неточності в датах перебування на стаціонарному лікуванні [PERSON] . Однак дане клопотання було знято стороною, яка його ініціювала перед судом. Натомість після дослідження судом доказів представником позивача заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи, в якості доказу, нової виписки з уточненими датами лікування [PERSON] . [PERSON] заперечив проти долучення доказів на даній стадії процесу пославшись на ч. 2 ст. 83 ЦПК України. [PERSON] просив суд поновити пропущений строк для подачі доказу, оскільки про помилку в документі поданому позивачем - виписки із медичної карти стаціонарного хворого, в частині дат перебування в стаціонарі він дізнався під час дослідження доказів. Частиною 8 статті 83 ЦПК України встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. В задоволенні клопотання представника позивача, про долучення в якості доказу до матеріалів цивільної справи, виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] було відмовлено з таких підстав. Суд, відповідно до встановленого порядку розгляду справи перейшов до дослідження письмових доказів 09.10.19. Договір на ведення справи та представництво інтересів був укладений між позивачем та його представником 09.07.19, ордер адвоката виписаний 02.07.19, відтак суд вважає, що у позивача та його представника було достатньо часу для виявлення неточності документа та вжиття заходів щодо його усунення. Крім цього, [PERSON] - лікар КНП Переяслав - Хмельницької ЦРЛ яка надавала виписку із медичної карти амбулаторного хворого №1714/280 від 09.04.19 була за клопотанням сторони позивача викликана до суду для дачі роз`яснень саме з приводу неточностей в документі, про який йдеться вище. Однак, від заявленого клопотання сторона позивача відмовилась з незрозумілих підстав. Позивач зауважила суду, що період та факт перебування на лікарняному її сина [PERSON] підтверджується іншими доказами наявними в матеріалах справи. Представник відповідачів заперечив проти задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки вважає, що розмір заявленої моральної шкоди позивачем не доведений. Також, [PERSON] звернув увагу суду, що позивач в судовому засіданні відповіла на його запитання, щодо розміру моральної шкоди, що розмір 5000 грн. був визначений нею особисто, оскільки саме таку суму вона вважає достатньою. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Частиною 1 статті 1166 ЦК України, закріплено обов`язок відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також встановлено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України встановлена ухвалою Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду від 23.01.2019 (справа № 373/934/18). [PERSON] на момент розгляду справи не виповнилось 18 років. Позивач є матір`ю [PERSON] , що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження доданого до матеріалів справи та довідкою про склад сім`ї №413 від 25.02.19 виданою виконкомом Переяслав - Хмельницької міської ради. (а.с. 15, 16). В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставина вчинення даного діяння саме [PERSON] стороною відповідача не заперечувалась. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінюючи докази в частині наявності матеріальних збитків зазначає наступне. Пошкодження отримані неповнолітнім [PERSON] внаслідок дії [PERSON] описані в ухвалі Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду від 23.01.2019 (справа № 373/934/18) фотокопія якої додана до матеріалів цивільної справи, та складаються з закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, параорбітальної гематоми та перелому коронки L2 зуба. Факт перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні в КНП Переяслав - Хмельницької ЦРЛ позивач підтверджує довідкою № 364 виданою директором лікарні Кузьменчуком Л.В. за підписом лікаря [PERSON] , в якій також зазначений період лікування з 27.03.18 по 29.03.18 (а.с. 17). Суд враховує зауваження адвоката Пучека А.О. з приводу достовірності доказу виписки із медичної карти амбулаторного хворого №1714/280 від 09.04.19, оскільки дата зазначена в ній, в частині періоду лікування [PERSON] не співпадає з фактичними обставинами, на які вказує позивач, разом із тим вважає, що інші докази в їх сукупності підтверджують вказаний факт. Суд вважає належними, допустимими та достатніми докази надані позивачем в частині обґрунтування витрат на лікування [PERSON] та вважає доведеними заявлені позивачем витрати на лікування її сина. Заперечення представника відповідачів в частині того, що позивач їздив до стоматологічної клініки саме в Чернігів, а не скористався послугами місцевих стоматологів, і з цих підстав - сумнів сторони відповідача у самому факті надання таких послуг - суд вважає необґрунтованим, оскільки вважає доведеним сам факт заподіяння шкоди неповнолітньому [PERSON] та наявність наслідків, одним з яких пошкодження коронки зуба, для відновлення якого необхідні стоматологічні послуги. Право звернення позивача до лікаря за власним вибором - законом не обмежено. Доводи сторони відповідача про необґрунтованість позивачем витрат на МРТ, суд також вважає непереконливими, оскільки вони зводяться до того, що позивач та її син їздили для проходження МРТ до м. Київ без лікарського направлення перебуваючи при цьому в на стаціонарному лікуванні. Однак, позивач пояснила, що дана процедура є оплатною, та як такого направлення лікаря не потребує. В м. Переяслав такий апарат відсутній. Дане обслідування проводилось із відома лікаря та його дозволу, в іншому випадку [PERSON] був би виписаний із стаціонару за порушення порядку Правил стаціонарного лікування хворих. Однак, суд вважає необґрунтованими заявлені витрати позивача на автобусні квитки, та погоджується з доводами представника відповідачів в цій частині, оскільки фотокопії квитків надані позивачем в якості доказів логістичних витрат, не містять напрямку та номеру автобусного маршруту, не містять дати, що позбавляє суд можливості ідентифікувати їх в контексті належності до предмету доказування. Відтак, витрати пов`язані з придбанням автобусних квитків в сумі 200 грн. 00 коп. заявлені позивачем, суд вважає не доведеними та не бере до уваги. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди визначає суд з урахуванням певних обставин, а саме залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, та інше. Суд вважає доведеним наявність заподіяння моральної шкоди позивачу та складу делікту, тобто наявність шкоди, протиправної поведінки, причинний зв`язок між ними, але вважає недоведеним розмір моральної шкоди, яку просять стягнути позивач з відповідача. Суд визначаючи розмір стягнення моральної шкоди повинен суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відтак суд вважає, що моральна шкода заподіяна позивачу внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень неправомірними діями [PERSON] , має місце, але її розмір повинен бути істотно зменшений. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. В силу п.п. 9.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди)" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи булла заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ) від 12 липня 2007 року. Таким чином, враховуючи характер правопорушення, підтвердження стороною відповідача наявності моральної шкоди, тривалості та характеру моральних страждань які зазнав позивач в частині змін звичайного способу життя (перебування на лікарняному, емоційні страждання пов`язані з усвідомлення пошкодження здоров`я, порушення сну), того факту, що в позовній заяві та в ході судового розгляду справи позивач та її представник звертали увагу на складові моральної шкоди її наявність, однак жодним чином не обґрунтували її саме в розмірі заявленому в позові, суд дійшов висновку з урахуванням принципу розумності та справедливості, що розмір моральної шкоди слід в даному випадку визначити в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.00 коп. Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає, що позивач, в силу п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, та стягненню відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів солідарно підлягає сума судового збору пропорційна до задоволених позовних вимог. На основі викладеного,

Outcome: partial