Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

16 червня 2015 року позивач ПАТ «Хмельницькобленерго» м.Хмельницький в особі Дунаєвецького РЕМ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 1633 грн. 60 коп., мотивуючи це тим, що між Дунаєвецьким РЕМ та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією №080101 від 09.02.2015 р. Відповідно до п. 8.5 даного договору відповідач зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору та ПКЕЕн. Показ лічильника відповідача станом на березень 2015 року становив 1673кВт відповідно до контрольного знімання показників. Відповідач спожив 1673 кВт на суму 1464,86 грн., оплату за які не здійснив. 12.05.2015 року відповідачу була направлена претензія-попередженння №352 від 08.05.2015 року про здійснення оплати суми заборгованості на протязі 10-ти днів з моменту отримання листа. Відповіді від відповідача на дану претензію не надійшло, тому є підстава вважати, що відповідач відмовився від оплати боргу в добровільному порядку, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 1633 грн. 60 коп., що складається: з боргу за спожиту електроенергію 1464,86 грн., пені 126,98 грн., три відсотки річних від суми боргу в розмірі 9,50 грн., 32,23 грн. індекс інфляції, а також стягнути сплачений судовий збір 243,60 грн.. Представник позивача по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити і пояснила, що між позивачем та відповідачем 09.02.2015 року була укладено договір про користування електричною енергією, відповідач використав електричну енергію, однак не заплатив за неї, йому була направлена претензія, однак ніяких дій погашення заборгованості відповідач не здійснив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та покази свідків вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги. Згідно\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу п.42\~Правил користування електричною енергією\~для населення, затверджених\~Постановою Кабміну України від 26.07.1999 року № 1357, споживач електричної енергії зобов'язаний в тому числі дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил, вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на розподільчий рахунок енергопостачальника в уповноваженому банку. У відповідності з п. 48 вказаних Правил, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення\~Правил користування електричною енергією. Судом достовірно встановлено, що відповідно до договору №0880101 від 09.02.2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією, згідно якого [PERSON] є споживачем електричної енергії в с. Воробіївка по вул. Шевченка,92 Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується наявною в справі копією договору. Судом також встановлено, що [PERSON] послуги надані позивачем з постачання електроенергії не оплачував у повному обсязі, в результаті чого утворилась заборгованість за період з березня 2015 року по червень в розмірі 1464,86 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками заборгованості. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.\~\~ Таким чином, виниклі між сторонами правовідносини про надання послуг передбачають, що виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку, крім того, замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в 2011 році їм відключили світло, включили тільки в лютому 2015 року, оскільки уклали договір. Поміняли лічильник і поставили новий, з якими показниками не памятає, після цього прийшло дві квитанції, в одній було зазначено ,що боргу немає, а в іншій з боргом в розмірі 1460 грн.. Свідки: [PERSON], та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що в господарстві відповідача 09.02.2015 року встановили новий лічильник з показниками, які записані в акті 009932. В березні 2015 року споживач в квитанції про оплату електроенергії вказав показники лічильника 011274, однак оплату не провів. На день перевірки 26 березня 2015 року виявили показники 011605, а при послідуючій перевірці 013021. Відповідач не платив за використану електроенергію з лютого 2015 року, а тому і виникла заборгованість. Дані обставини також підтверджуються завданням №337 на підключення до електромереж РЕМ електроустановок від 09.02.2015 року споживачу [PERSON], актом № 14 від 09.02.2015 року заміни ,прийняття в експлуатацію електролічильника у споживача [PERSON] , з якого видно,що встановлено лічильник з показниками 009932, актом № 14 від 09.02.2015р. про збереження пломб встановлених на електролічильнику встановленому в будинку [PERSON], та перевіркою контролерами Дунаєвецького РЕМ 26.03.2015 року і 26.06.2015 року показників лічильника. Відповідно до вимог\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, наданими суду доказами підтверджено наявність у відповідача заборгованості по сплаті за спожиту електроенергію, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ «Хмельницькобленерго» в особі Дунаєвецького РЕМ в розмірі 1464,86 грн. Крім того, позивачем заявлені вимоги по стягненню з відповідача три відсотки річних від суми боргу в розмірі 9,50 грн. та 32,23 грн. індекс інфляції. Відповідно до статті 625 ЦК України, згідно якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що зобовязання не виконується відповідачем з 26 березня 2015 року, а тому 3% річних за період з 26.03.2015 року по 12.06.2015 року з врахуванням сплачених сум відповідачем буде становити: 9,50 грн., відповідно до детального розрахунку заборгованості 3% річних наявним у справі, які підлягають стягненню на користь позивача. Згідно доданого розрахунку інфляційних витрат в травні 2015 року, вбачається, що втрати від інфляції становлять 32,23 грн., що підтверджується детальним розрахунком інфляційних витрат наявним в справі, які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 126,98 грн., то позивачем розмір пені обчислено відповідно до Закону України « Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань». Згідно преамбули вказаного Закону він регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Субєктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності субєктів переказу грошей через платіжні системи. На правовідносини, щодо боргових зобовязань між сторонами ,його положення не поширюються. Також слід зазначити, що умовами договору від 09.02.2015 року про користування електричною енергією, укладеного між позивачем та відповідачем не передбачено нарахування пені, а тому в задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 126,98 грн. слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При присудженні позивачу судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 1633,60 грн.., а задоволено на суму 1506,59 грн., тобто на 92,22 % (1506,59 грн. х 100 : 1633,60 грн.). Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у сумі 243 грн.60 коп., а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 224,67 грн. (243,60 грн. х 92,22 %:100).

Outcome: partial