Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю посилаючись на те, що 22 листопада 2003 року вона купила у [PERSON] нерухоме майно, а саме - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу нерухомого майна не був складений. [PERSON] померла [INFO] . Увесь час позивачка володіє і користується житловим будинком, зареєстрована в ньому з 14 березня 2007 року по теперішній час. Враховуючи, що починаючи з 2003 року [PERSON] безперервно та відкрито володіє житловим будинком, є добросовісним набувачем нерухомого майна, у зв`язку з чим, на її думку, вона має право отримати майно у власність за набувальною давністю. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надіслала до суду заяву, відповідно до якої ніяких претензій до [PERSON] не має, просила ухвалити рішення на користь позивачки. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 03\~серпня 2000\~року на\~Первомайській філії\~Універсальної Біржі\~"Південь"\~було посвідчено\~договір №271\~про купівлю-продаж\~ нерухомого\~майна,\~а саме\~житлового будинку\~ [ADDRESS] ,\~який укладено\~між продавцем\~ [PERSON] \~та покупцем\~ [PERSON] (а.с.5). Згідно даних КП Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації за вих.№99/04-02-03 від 05 березня 2021 року встановлено, що за [PERSON] від 07 березня 2001 року зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] ,\~що підтверджено\~даними виписки\~підтвердження чинності\~запису щодо\~реєстрації права\~власності саном\~на 31\~грудня 2012\~року,\~номер реєстрової\~книги 1,\~стор.68,\~реєстровий номер\~87(а.с.40). Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено даними свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Очеретнянською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 21 грудня 2004 року(а.с.31). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку [ADDRESS] . Як вбачається із спадкової справи №145/2005(а.с.24-32), [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини(а.с.26). Даними довідки №553, виданої виконкомом Очеретнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , з 14 березня 2007 року по теперішній час(а.с.7). За даними технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого відділом технічної інвентаризації ДП "Еверест" 03 липня 2019 року на замовлення [PERSON] , житловий будинок побудований у 1967 році(а.с.7-12). Розпорядженням "Про перейменування вулиць в межах Очеретнянської сільської ради" №4-р від 18 лютого 2016 року вулицю "Будьоного" перейменовано на вулицю "Степова"(а.с.13). Відповідно до положення ч.4 ст.41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положення ст.344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з її власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги до його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять років з часу спливу позовної давності. Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року №24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав". При вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344\~ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; - у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344\~ЦК України про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Аналізуючи письмові докази по справі, судом встановлено, що [PERSON] відкрито та добросовісно володіє нерухомим майном, а саме - житловим будинком [ADDRESS] , починаючи з 22 листопада 2003 року, тобто більше 15 років. Зазначене нерухоме майно позивач за усною домовленістю придбала у [PERSON] , однак письмового договору купівлі-продажу не було складено. У зв`язку з відсутністю письмової угоди та її нотаріального посвідчення, право власності на дане нерухоме майно не зареєстроване за позивачем. На даний час [PERSON] померла. Згідно заяви, яку надіслала відповідач [PERSON] встановлено, що вона не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] .. Зважаючи на доведеність факту добросовісності, відкритості та безперервності володіння позивачем протягом 18 років нерухомим майном, відсутність попереднього власника або його правонаступника, суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вимоги про визнання за нею права власності на це майно за набувальною давністю.

Outcome: approved