Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу у м. Києві Дорошкевич Віра Леонідівна, в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7989, вчинений 15 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимиром Вікторовичем, яким задоволено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про стягнення з [PERSON] , [INFO] , заборгованості у розмірі 8 455,35 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05 травня 2020 року на її мобільний телефон надійшло повідомлення АТ КБ «Приватбанк», в якому зазначалось що на рахунок позивача накладено арешт згідно з постановою виконавчої служби. Наступного дня позивач звернулася до відділення установи Південного відділення Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в якому у позивача відкритий картковий рахунок для отримання соціальних виплат та пенсії, та позивачу було повідомлено, що приватним виконавцем виконавчого округу у м. Києві Дорошкевич Вірою Леонідівною відкрито виконавче провадження, у зв`язку з чим картковий рахунок для отримання соціальних виплат та пенсії позивача заблоковано. 21.05.2020 року позивачу на її неодноразове звернення до установи Південного відділення АТ КБ «Приватбанк» було надано копію постанови про арешт коштів боржника від 30.04.2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу у м. Києві Дорошкевич В.Л. Ознайомившись з текстом постанови про арешт коштів боржника, позивачу стало відомо, що 15 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис № 7989. Стягувачем в постанові про арешт коштів боржника є ТОВ «Фінфорс», що знаходиться за адресою: 01042, м. Київ, Новопечерський провулок, буд.19/3, корпус 2, офіс 9. Боржником у постанові про арешт коштів боржника від 30.04.2020 року є позивач, але її адреса зазначена як: [ADDRESS] , однак позивач ніколи не знаходилась, не проживала, не була зареєстрована за цією адресою та не мала майна в м. Київ. Також, їй стало відомо про стягнення з позивача відповідачем заборгованості в розмірі 8 455,35 грн., а з урахуванням виконавчого збору та витрат на виконавче провадження загальна сума складає 10 300,89 грн. Жодних постанов про відкриття виконавчого провадження, постанов про накладення арешту на кошти боржника, виконавчого напису нотаріуса або інших документів на адресу позивача не надходило. Через накладення арешту на картковий рахунок, який відкритий для соціальних виплат та пенсії позивач позбавлена єдиного джерела існування - пенсії, так як позивач не може розпоряджатися власними коштами. З діями відповідача та вчиненим виконавчим написом вона не погоджується. Жодних правових чи інших відносин з відповідачем - ТОВ «Фінфорс» вона не мала, ніяких позик та кредитів у ТОВ «Фінфорс» вона не брала, жодних договорів не укладала. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки жодних кредитних договорів з відповідачем вона не укладала та кредитних коштів від нього не отримувала. Крім того, позивач тривалий час зареєстрована та проживає у [ADDRESS] , як зазначено у постанові про арешт коштів боржника. Також, при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом не була дотримана обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису - безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника. Нотаріусом не було встановлено на момент вчинення виконавчого напису чи мав боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 квітня 2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною було відкрито виконавче провадження ВП № 61952498, в якому позивач [PERSON] , [INFO] , є боржником, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» є стягувачем, що підтверджується інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження. Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про арешт коштів боржника від 30 квітня 2020 року у виконавчому провадженні ВП № 61952498 було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] , [INFO] (РНОКПП - [NUMBER] , яка згідно відомостей зазначених у постанові проживає за адресою: [ADDRESS] ), у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 10 300,89 грн. (а.с. 14). З вищевказаної постанови від 30 квітня 2020 року вбачається, що виконавче провадження ВП № 61952498 було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого напису Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича від 15 квітня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7989, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості у розмірі 8 455,35 грн. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] посилалась на те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. від 15 квітня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 7989, вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки з відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» вона ніколи не мала жодних правовідносин, жодних договорів з відповідачем вона не укладала та заборгованості перед ним не мала, виконавчого напису або вимог про сплату заборгованості вона не отримувала, а місцем її реєстрації та проживання є: [ADDRESS] , а не [ADDRESS] , як зазначено у постанові про арешт коштів боржника від 30 квітня 2020 року. Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення виконавчих написів регламентовано главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно п. 1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 глави 16 Розділу ІІ вказаного Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2, а саме пункту 13, вбачається, що при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Ухвалою суду від 25 червня 2020 року судом було відкрито провадження у вказаній цивільній справі за позовною заявою [PERSON] та направлено копію вказаної ухвали, серед іншого, на адресу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс». У вказаній ухвалі було роз`яснено та запропоновано відповідачу подати протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали відзив на позов та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, однак не пізніше, ніж у місячний строк з дня поставлення даної ухвали (а.с. 33). Копію вищевказаної ухвали суду відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» отримав 14 липня 2020 року за допомогою засобів поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи. Однак, у встановлений ухвалою суду від 25 червня 2020 року строк, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» відзив на позов не надав та не подавав відповідних доказів, які б підтверджували можливі заперечення відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у вказаній справі, однак відзив на позов не надав, не подавав відповідних доказів, які б підтверджували можливі заперечення відповідача, а також не повідомив про причини неподання відзиву та доказів, а тому суд вважає, що відповідач не подав відзив у встановлений судом строк та докази без поважних причин. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що саме відповідач, звертаючись до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. з заявою про вчинення виконавчого напису зобов`язаний був подати увесь необхідний пакет документів для вчинення виконавчого напису. За таких обставин, приймаючи до уваги неподання відповідачем без поважних причин відзиву на позов, а також доказів, які б підтверджували можливі заперечення відповідача, суд розцінює такі дії відповідача, як визнання ним обставин, на які позивач [PERSON] посилається в обґрунтування позовних вимог. Слід враховувати, що боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що при здійсненні виконавчого напису нотаріус повинен пересвідчитись та перевірити безспірність заборгованості боржника. Також обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису є безспірність майнових вимог до боржника, при цьому, ця безспірна вимога не потребує додаткового доказування, однак вона так само як і безспірність боргу боржника повинні підтверджуватись належними документами. Також обов`язковій перевірці підлягає встановлення строку, з якого у кредитора виникло право вимоги до боржника і чи не сплинув вказаний строк на момент звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечними, та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Позивач у позовній заяві наполягала на тому, що з відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» вона ніколи не мала жодних правовідносин, жодних договорів з відповідачем вона не укладала та жодної заборгованості перед ним не мала, в тому числі і заборгованості у розмірі 8 455,35 грн. Однак, при цьому відповідач не надав суду документів, які б спростовували такі твердження позивача та не надав доказів на підтвердження існування безспірної заборгованості [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінфорс». Крім того, з постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. про арешт коштів боржника від 30 квітня 2020 року вбачається, що в якості адреси реєстрації та проживання боржника [PERSON] зазначено: [ADDRESS] (а.с. 14). Отже, оскільки у вказаній постанові адресою боржника зазначено: [ADDRESS] , то очевидним є те, що і в оскаржуваному виконавчому написі приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. від 15 квітня 2020 року, зареєстрованому в реєстрі за № 7989, адреса реєстрації та проживання [PERSON] зазначена як: [ADDRESS] . Однак, позивач [PERSON] у своїй позовній заяві наполягає на тому, що вона ніколи не проживала та не була зареєстрованою у м. Київ, в тому числі і по [ADDRESS] , а також не проживає за вказаною адресою і на теперішній час. Наполягає на тому, що вона тривалий час зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Такі твердження позивача підтверджуються відповіддю з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, яка надійшла до суду 24 червня 2020 року, в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , з 22 квітня 1982 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32), а також відповідною відміткою у паспорті громадянина України на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , виданому Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 14 квітня 2003 року (а.с. 13). За таких обставин, очевидним є висновок про те, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., в оскаржуваному виконавчому написі в порушення вимог ст. 89 Закону України «Про нотаріат» було помилково зазначено адресу [PERSON] , яка зазначена у виконавчому написі в якості боржника. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду справи належних доказів, у розумінні ст.ст. 12, 77, 81 ЦПК України, що відповідачем було надано нотаріусу всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором, стороною відповідача надано не було. За таких обставин, враховуючи встановлені обставини справи та обставини, на яких наполягає позивач, з урахуванням того, що відповідачем не було подано у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та докази, які б підтверджували можливі заперечення відповідача, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач дійсно має безспірну заборгованість перед відповідачем та період її виникнення, що в свою чергу унеможливлює здійснення виконавчого напису відповідно до вимог ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» та порушує принцип безспірності заборгованості, за яким можливе здійснення виконавчого напису , суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича, зареєстрований в реєстрі за № 7989, слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням норм законодавства для здійснення даного виду нотаріальних дій. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, та

Outcome: approved