Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом (уточненим) до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яким просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а саме, доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною 23 років (а. с. 39-41). Позов мотивований тим, що 12.09.2003 року [PERSON] одружилася з [PERSON] і спільно проживала з ним до травня 2008 року. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . 01.07.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Позивачка зазначає, що її донька [PERSON] з 01.09.2020 року навчається у Львіському професійному коледжі готельно-туристичного та ресторанного сервісу і планує продовжити своє навчання у вищому навчальному закладі. Навчається [PERSON] за бюджетним замовленням, але оплата за проживання в гуртожитку та харчування здійснюється за власні кошти. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Усі обов`язки щодо утримання дочки позивачка несе самостійно. Відповідач [PERSON] є дієздатним, офіційно працює в Покровській дільниці Павлоградського відділення АТ «Дніпропетровськгаз». Позивачка [PERSON] в судове засідання з`явилась, уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, уточнені позовні вимоги визнав, не заперечував з приводу задоволення позову. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04.08.2017 року Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 133 (копія свідоцтва, а. с. 11). 01.07.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області серії (копія свідоцтва, а. с. 3). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Покровської селищної ради від 08.10.2020, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані також її доньки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 4). Відповідно до довідки №776 від 11.09.2020 року, виданої директором Львівського професійного коледжу готельно-туристичного та ресторанного сервісу, [PERSON] дійсно навчається у Львівському професійному коледжі готельно-туристичного та ресторанного сервісу І рівня акредитації, група №ТХ-2.35, термін навчання: з 01.09.2020 року до [INFO] (копія довідки, а. с. 8). Згідно довідки №214 від 20.10.2020 року [PERSON] на час навчання проживає в учнівському гуртожитку за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, здійснила оплату за додаткові послуги у вересні-жовтні 2020 року в сумі 1400,00 гривень. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом, у позивачки на утриманні дійсно перебуває донька - [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою і продовжує навчання в Львівському професійному коледжі готельно-туристичного та ресторанного сервісу І рівня акредитації, що підтверджується довідкою з місця навчання. Суд встановив, що згідно пояснень сторін в судовому засіданні щомісячні витрати на утримання [PERSON] (вартість гуртожитку, продукти харчування, одяг, транспортні витрати) складає близько 6000,00 гривень. Вирішуючи питання, чи потребує повнолітня [PERSON] матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, суд виходить з того, що, [PERSON] навчається на денній формі навчання, отже, не має змоги працевлаштуватися та отримувати дохід самостійно, стипендію [PERSON] також не отримує, отже, [PERSON] в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки, виданої ВПУ №75 від 21.12.2020, [PERSON] працює у цьому навчальному закладі на посаді викладача і отримує заробітну плату, розмір якої за червень-листопад 2020 склав 54902,85 грн., а саме: 14237,88 грн. у червні, 10577,20 у липні, 8530,00 грн. у серпні, 11730,22 грн. у вересні, 11111,55 грн. у жовтні, 10767,84 грн. у листопаді (а. с. 38). Згідно довідки, виданої АТ «Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз» від 11.12.2020, [PERSON] працює у Павлоградському відділенні даного підприємства на посаді водія, його дохід за період з квітня по листопад 2020 року складає 35246,90 грн. (а. с. 36). Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії за період з 01.06.2020 по 30.11.2020 склала 21415,80 грн. (а. с. 43). Судом також встановлено, що із заробітної плати і пенсії відповідача на даний час здійснюються стягнення за постановами виконавчої служби ВП 56612417 і ВП 44741485 від 27.02.2019, загальний відсоток стягнень у період з травня по липень 2020 - 50% після відрахування податків і зборів; у період з серпня по жовтень 2020 - 41,67%, з листопада 2020 - 16,67% (а. с. 47). Загальна сума стягнених коштів з пенсії за період з 01.05.2020 по 30.11.2020 становить 17754,00 грн. (а. с. 45). Як пояснив відповідач, дані стягнення здійснюються з нього в рахунок погашення заборгованості по аліментах на утримання їх спільних з позивачем доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 4). Таким чином, суд встановив, що відповідач, хоч у має групу інвалідності, однак ця група є робочою, відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований, має матеріальну можливість допомагати повнолітній дитині під час навчання і не заперечує щодо такої допомоги. Суд також дійшов висновку, що з врахуванням інших стягнень з відповідача, стягнення аліментів по даному позову у розмірі 1/6 від доходів відповідача не буде перевищувати межу, встановлену законом «Про виконавче провадження» для всіх видів стягнень. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання і дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У той же час, суд констатує, що відповідно до ст. 199 СК України право на утримання повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до довідки з місця навчання, термін навчання [PERSON] закінчується [INFO] (а. с. 8), таким чином, період стягнення аліментів слід визначити, починаючи з дня подачі заяви, тобто, з 12.10.2020 року, до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] , [INFO] , двадцятитрьохрічного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. Суд відхиляє посилання позивачки на ті міркування, що [PERSON] продовжить навчання після [INFO], оскільки при ухваленні рішення суд не керується припущеннями. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial