Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] зареєстрований разом з ним, але не проживає в даному приміщенні понад рік - з червня 2015 року, його власних речей в квартирі немає, за житлово-комунальні послуги не сплачує. У судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувшись до суду із клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відомості адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в місті Києві про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача судом отримані (а.с. 12). Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У судове засідання представник третьої особи Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло, видане Головним Управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради 29.10.2008 року, на підставі Наказу Головного Управління житлового забезпечення 24.10.2008 року №1862-С (а.с. 5). Відповідно Довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації Житлово-будівельного кооперативу "Шовковик - 8" №131 від 22.08.2016 року відповідач зареєстрований разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно Акту Житлово-будівельного кооперативу "Шовковик - 8" від 22.08.2016 року [PERSON] з червня 2015 року не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], його особистих речей в квартирі немає (а.с. 8). Відповідно Довідки Житлово-будівельного кооперативу "Шовковик - 8" №86 від 25.08.2016 року [PERSON] в період з 01 червня 2015 року по 25 серпня 2016 року не звертався з відповідними заявами до правління Житлово-будівельного кооперативу "Шовковик - 8", про те, що йому чинилися перешкоди у проживанні в квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Дослідивши матеріали справи з письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав. У випадку порушення права власності згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту Закону № 2482-XІІ у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності Відповідно ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у відсутності без поважних причин понад один рік. Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем доведено у порядку та у спосіб встановленому законом, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], оскільки не користується житлом більше року без поважних на те причин, а тому може бути визнаний втратившим право користування житловим приміщенням. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved