Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

28.05.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення аліментів від дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини, тобто [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2007 року. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина перебуває на повному утриманні позивача, відповідач працює, займається реалізацією меблів, середній щомісячний дохід останнього становить близько 20000,00 грн., вважає що він має можливість платити аліменти у твердій грошовій сумі 3000,00 грн. щомісячно. Оскільки, відповідач добровільно регулярно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в позовній заяві просить розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] на позовну заяву подав відзив, в якому заперечує проти розміру аліментів, які підлягаю стягненню з нього. Свої заперечення обґрунтовує тим, що він хоч і займається підприємницькою діяльністю, але через економічну кризу, викликану пандемією, його доходи суттєво впали, тому погоджується на стягнення аліментів в мінімальному розмірі, передбаченому Законом. Вважає, що позивач не вправі ставити вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки він працює, свої доходи не приховує, їх розмір відомий позивачу, тому аліменти мають стягуватися в іншому порядку та і в іншому розмірі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, але без їх виклику, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від учасників справи не надходили. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 181 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року) право вибору способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та право зміни способу стягнення аліментів належить отримувачу аліментів, тобто тому з батьків або іншому законному представнику дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, спосіб стягнення аліментів на утримання дитини визначається судом саме за вибором їх одержувача. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечує своє батьківство (а.с.4). Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач в повному обсязі не виконує обов`язки по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, займається підприємницькою діяльність, отримує відповідний дохід, на утриманні інших непрацездатних осіб не має. Дані обставини сторонами не заперечуються та не спростовані належними і допустимими доказами. Інші докази про доходи відповідача у справі відсутні. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Разом з тим, позивачем не доведено належними й допустимими доказами обставин щодо розміру доходів відповідача, зокрема щодо доходу від його підприємницької діяльності , щодо витрат на придбання автомобілю, про який нею зазначено в позові, щодо витрат на придбання нерухомого чи цінного рухомого майна, тощо. Клопотань про витребування таких доказів, у зв`язку з неможливістю їх самостійного отримання, від позивача не надходило. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" № 294-IX від 14.11.2019 року прожитковий мінімум на день ухвалення рішення становить: для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Враховуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, що регулює сімейні правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Своє рішення суд обґрунтовує тим, що дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач є працездатною особою, займається підприємницькою діяльністю, дохід від якої є мінливим, останній у власності має автомобіль, на утриманні інших непрацездатних неповнолітніх (повнолітніх) осіб він не має, визначений судом розмір аліментів не є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віку 12 років. Крім того, суд роз`ясняє сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 560,53 гривень.

Outcome: partial