Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

заявник звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту про те, що вона постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обгрунтування заяви зазначила, що вона народилася 10 жовтня 1960 року в смт Верховина Верховинського району Івано-Франківської області. У 1976 році закінчила Верховинську середню школу. В селищі Верховина вона народила двоє дітей, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У 1984-1990 роках перебувала членом колгоспу та працювала в колгоспі імені [PERSON]. З 1991 року по даний час працює в поліклінічному відділенні Верховинської ЦРЛ на посаді молодшої медичної сестри. Тобто усе своє життя проживає на території України. Однак, коли вона звернулася до Верховинського РС УДМС України в Івано-Франківській області з приводу втрати паспорта громадянина СРСР та отримання паспорта громадянина України, у видачі паспорта громадянина України їй було відмовлено з мотивів того, що у неї відсутні документи про її реєстрацію на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановити даний факт в поза судовий спосіб вона не має можливості, такий необхідний їй для оформлення паспорта громадянина України, а тому просить заяву задовольнити. Ухвалою від 26.02.2018 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримала з аналогічних підстав. Представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області в судовому засіданні зазначила, що дійсно заявнику було відмовлено у видачі паспорта громадянина України у зв'язку з відсутністю інфрмації щодо реєстрації місця її проживання, що, в свою чергу призвело до неможливості доведення факту належності до громадянства України, оскільки нею було втрачено паспорт зразка СРСР. В той же час за умови доведення заявником факту проживання на території України станом на 24.08.1991, не заперечує щодо задоволення заяви. Заслухавши учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Листом Верховинського РС УДМС України в Івано-Франківській області №11/1292 від 20.09.2016 (а.с. 14) [PERSON] відмовлено у видачі паспорта громадянина України, у зв'язку з відсутністю інформації щодо реєстрації місця проживання, втрату паспорта громадянина СРСР, що унеможливлює довести її належність до громадянства України. Рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 або станом на 13.11.1991. Дійсно належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 чи 13.11.1991. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як встановлено в ході судового розгляду, [PERSON] народилась на території України в селищі Верховина Верховинського району Івано-Франківської області 10 жовтня 1960 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НМ №457699, виданим Верховинським районним відділу ЗАГСу Івано-Франківської області 21.11.1978 (а.с. 4) . Також на території України у [PERSON] народилось двоє дітей [INFO] та [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-НМ №272733, виданим Верховинським районним відділу ЗАГСу Івано-Франківської області 15.05.1979 (а.с. 5), та свідоцтвом про народження серії ІІ-НМ №422974, виданим Верховинським районним відділу ЗАГСу Івано-Франківської області 13.121982 (а.с. 6). Згідно з архівною довідкою, виданою Архівним відділом Верховинської РДА за вих.№М-33 від 26.01.2018 (а.с.8) вбачається, що [PERSON] з 01.01.1984 по 31.12.1990 працювала в колгоспі ім. М. Коцюбинського . Із довідки Верховинської ЦРЛ №30/01-15 від 23.01.2018 (а.с 9) вбачається, що [PERSON] з 02.04.1991 року (Наказ №51/7 від 01.04.1991) працює у Верховинській ЦРЛ на посаді медичної сестри поліклінічного відділу по даний час. Даний факт підтверджується також ксерокопією трудової книжки серії БТ-І №18463010, заповненої 05.04.1991 (а.с.10). Згідно довідки, виданої Верховинською селищною радою Верховинського району Івано-Франківської області № 364 від 30.01.2018 [PERSON] на даний час проживає в селищі Верховина, присілок Бречник без реєстрації місця проживання. Крім того, встановлено, що заявник користується правами та пільгами передбаченими для громадян України, 27.12.1996 завник отримала ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с. 7), а 02.08.2013 Верховинською селищною радою Верховинського району Івано-Франківської області [PERSON] видано посвідчення серії 2Б №269128 (а.с. 12), що підтверджує проживання на території гірського населеного пункту. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт постійного проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року і по теперішній час, оскільки є її сусідкою в смт Верховина, присілок Бречник Верховинського району Івано-Франківської області. Окрім цього, зазначила, що у 1991 році вони разом працювали в Верховинській ЦРЛ. За наведених обставин суд приходить до висновку про доведеність факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року. А оскільки встановлення даного факту заявниці необхідне для отримання нею паспорта громадянина України, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку для його встановлення, тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved