Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1), [PERSON] (відповідач-2), третя особа - [PERSON], про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він та відповідачі являються співвласниками квартири згідно свідоцтва про право власності на житло. [INFO] року помер його батько - [PERSON], який також був співвласником квартири. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/4 частина на вказану квартиру. Заповіту [PERSON] не складав. Позивач та відповідач-1 звернулися із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але не оформили своїх спадкових прав, оскільки оригінал правовстановлюючого документу втрачений. Відповідач-2 на спадщину не претендує, в зв'язку з тим, що на момент смерті [PERSON] шлюб між ними розірвано. Позивач виплатив відповідачам грошову компенсацію за їх частини квартири тому претендує на виділ йому у власність всієї квартири. У зв'язку з цим позивач просив визнати за ним право власності на всю квартиру. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову повністю (а.с. 64). Відповідач-1, відповідач-2 також подали до суду заяви, в яких не заперечували проти задоволення позову, а справу просили розглянути без їх участі. Третя особа в судове засідання не з'явилася з невідомих причин. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення повістки за місцем її фактичного проживання за адресою: [ADDRESS]. Проте зазначене поштове відправлення повернулося до суду у зв'язку із закінченням терміну збергіання (а.с. 60-61). Разом з тим за вказаною адресою третя особа раніше отримувала повідомлення про виклик у судове засідання, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 51), а тому суд вважає її такою, що повідомлена належним чином. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 9 жовтня 2008 року серії [NUMBER] Позивач та відповідач-1 є синами [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 11 червня 1979 року серії [NUMBER] та від 22 серпня 1985 року серії [NUMBER] відповідно (а.с. 8-9). При житті [PERSON] заповіту не складав. Згідно з довідкою Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області № 1883 від 24 травня 2017 року виданої на підставі погосподарської книги [NUMBER] (особовий рахунок № [NUMBER]), [PERSON] проживав і був зареєстровний за адресою: [ADDRESS]. В будинку проживав разом з сином - [PERSON] (позивачем). [PERSON], позивач, відповідач-1, відповідач-2 володіли квартирою за вказаною адресою на праві приватної спільної сумісної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 6 березня 1995 року, виданого Чорнобаївською селищною радою Чорнобаївського району Черкаської області згідно з розпорядженням (наказом) № 143 від 6 березня 1995 року (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 28 жовтня 2017 року (вих. № 1277/01-16) (а.с. 35), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 32), позивач, відповідач-1 та третя особа зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 36, 37), але свідоцтва про право на спадщину їм не видавалися. Із заяви третьої особи вбачається, що вона є рідною сестрою спадкодавця [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином позивач і відповідач-1, як спадкоємці першої черги спадкування, які вчасно подали нотаріусу заяви про прийнтяття спадщини, прийняли спадщину після смерті батька - [PERSON], однак позбавлені можливості оформити свої спадкові права внаслідок відсутності правовстановлюючого документу. При цьому відповідач-1 не заперечує проти визнання за позивачем права власності на всю квартиру. Згідно з п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. З огляду на викладене, враховуючи визнання позову відповідачами, приймаючи до уваги відсутність будь-яких заперечень від третьої особи, а також доказів того, що остання може претендувати на спадкове майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири, що належала його померлому батькові. Таким чином, враховуючи наявність у позивача права власності на 1/4 квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER] від 6 березня 1995 року, виданого Чорнобаївською селищною радою Чорнобаївського району Черкаської області, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартиру. Водночас суд не знаходить підстав для визнання за позивачем права власності на всю квартиру, включаючи частки відповідачів, з огляду на таке. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. При цьому п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Разом з тим матеріали справи не містять будь-яких доказів виплати позивачем компенсацій відповідачам за належні їм частини квартири. Більше того, здіснення таких виплат не може слугувати підставою для виникнення права власності без дотримання передбаченого чинним законодавством порядку вчинення правовчинів. За таких обставин позов підлягає до задоволення частково, а саме в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За огляду на часткове задоволення позовних вимог, а саме визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири, з кожного відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 377,25 гривень (1509,00 / 2 / 2) в рівних частинах. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial