Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 12.07.2011 року у розмірі 22661,17 грн., та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування заявленого позову ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 12.07.2011 року [PERSON] 12.07.2011 року отримав кредит у розмірі 7200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь - який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме на дав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач умови договору не виконує, тому станом на 21.02.2018 року утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 22661,17 грн., яка складається з наступного: 1142,92 грн. - заборгованість за кредитом; 9501,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10461,08 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1055,29 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 червня 2018 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.07.2011 року в розмірі 22661,17 грн. та судовий збір в розмірі 1762 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2019 року заочне рішення від 11 червня 2019 року скасовано та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судові засідання призначені на 30.04.2020, 28.07.2020, 05.11.2020, 15.12.2020, 17.02.2021, 30.04.2021, 31.08.2021 19.10.2021, не з`являвся, надавав до суду клопотання про перенесення судового засідання. В обґрунтуванні клопотаннь зазначив, що відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №392 від 20.05.2020 «Про встановленням карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2», карантин на території України продовжено до 31 грудня 2021 року. У зв`язку з поширенням небезпечного захворювання, встановлення карантину на всій території України, зупинення процесуальних строків, та відсутності можливості участі у судовому засіданні та надання додаткових пояснень просив відкласти розгляд на іншу дату після 31.12.2021. Суд, з урахуванням ст. 223 ЦПК України вважає причину неявки відповідача у судове засідання неповажною, виходячи з наступного. За приписами постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11 березня 2020 року №211, з 12 березня 2020 року на всій території України установлено карантин, який станом на час розгляду даної справи продовжений, але суди України працюють у звичайному режимі, при цьому відповідач не позбавлений можливості перебувати в залі судового засідання в дистанційному режимі відеоконференції. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачем в порушення вимог законодавства не надано доказів отримання відповідачем карти, не зазначено її номеру, строку дії та дату отримання. Анкета-заява від 12.07.2011 не містить інформації який саме продукт (послуги) ПАТ КБ «Приватбанк» було обрано відповідачем, тобто не зазначено який саме вид карти хоче отримати відповідач. Також зазначає, що позивач не надав оригінал або належним чином завірені копії виписки з особового рахунку відповідача, таким чином позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання та використання відповідачем коштів, наявність у відповідача забогованості у розмірі вказаному у розрахунку. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про таке. 12.07.2011 між АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] , шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Одночасно з підписанням анкети - заяви, 12.07.2011 року, [PERSON] підписав також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50000047387823, за змістом якої встановлена базова ставка за користування кредитом 3,0 % в місяць; розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; встановлено порядок пені за несвоєчасне погашення заборгованості (ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова % ставка за договором) / 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн та більше; розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій), розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, тощо. З наданого банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 21.02.2018 року становить 22661,17 грн., з яких: 1142,92 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9501,88 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 10461,08 грн. нарахована пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1055,29 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З матеріалів справи встановлено, що у підписаній відповідачем анкеті-заяві від 12.07.2011 року не визначено розміру та підстав стягнення з позичальника процентів за користування кредитними коштами, пені та інших штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання, однак, до цієї анкети-заяви позивач долучив довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 12.07.2011 року, яка підписана позичальником, і відповідачем цей факт не спростований. У цій довідці зазначено, зокрема, базову процентну ставку в місяць за користування кредитом (3,0%), розмір та строк внесення щомісячного платежу (7% від заборгованості, але не менше 50 грн., до 25 числа місяця наступного за звітним), розмір комісії за зняття готівкових коштів, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафи та ін. (а.с.10) Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині щодо виникнення між сторонами договірних кредитних правовідносин на підставі анкети-заяви та довідки про умови кредитування від 12.07.2011 року, які були підписані позичальником, а відтак, погоджені ним, і з урахуванням умов в яких банк здійснив нарахування спірної заборгованості. Щодо стягнення штрафів (фіксована частина та процентна складова), суд зазначає наступне. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов, а також тарифів при порушені позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідно до Довідки про умови кредитування підписаної відповідачем за порушення строків платежів по будь - якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше чим на 120 днів позичальник сплачує штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Згідно наявного розрахунку заборгованості у відповідача наявна заборгованість зі сплати штрафів, а саме 500 грн. фіксована частина, 1055,29 грн. процентна складова. Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15від 21 жовтня 2015 року цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З урахуванням вказаної правової позиції, суд дійшов висновку, що у стягненні фіксованої частини штрафу та процентної складової належить відмовити. На підставі вищевикладеного, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає доведеним факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за кредитним договором № б/н від 12.07.2011, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість, яка станом на 21.02.2018, становить 21105,85 грн, з яких: 1142,92 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9501,88 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 10461,08 грн. заборгованість за пенею. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial