Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

28 липня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Володарського районного суду Київської області з названим позовом, в якому вказала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] та від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано та син [PERSON] проживає разом з позивачем. 18 лютого 2008 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 350 гривень щомісячно. Позивач зазначає, що на даний час [PERSON] неофіційно працює та має дохід більше 6000 гривень щомісячно, тому просить суд збільшити розмір стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів з 350 гривень до 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та позивача, вивчивши надані документи, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. По справі встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу сторни мають сина [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії І-ОК № 043914 (а.с.5). 22 квітня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ОК № 042721 (а.с.4). Рішенням Володарського районного суду Київської області від 18 лютого 2008 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 350,00 грн. кожного місяця, починаючи з 22 січня 2008 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач заначила, що відповідач [PERSON] неофіційно працює в Олевському районі на пилорамі та отримує дохід в розмірі, що перевищує 6000 гривень щомісячно, однак жодних доказів про отримання відповідачем будь-яких доходів в судовому засіданні не надала. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі за №143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ст. 192 СК України та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує, що за останні чотири роки в країні погіршилась економічна ситуація, при цьому розмір прожиткового мінімуму на дитину значно збільшився. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1426 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років - 1777 гривень. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Спілкування дитини з родичами з боку батька, гостювання за місцем їх мешкання, отримання дарунків на свята, не ототожнюється чинним законодавством з виконанням батьком дитини свого обовязку матеріально утримувати дитину. Наскільки вагомий цей внесок у життя дитини, чи відбувається він за рахунок коштів відповідача, з наданих ним доказів суд у судовому засіданні не встановив. Виходячи з справедливих й розумних критеріїв належного розміру аліментів, відсутності у відповідача постійної роботи на час розгляду справи, обовязок матері нарівні з батьком утримувати їх спільну дитину, суд визначає розмір аліментів 1000 гривень щомісячно, що є достатнім для забезпечення потреб дитини з урахуванням всіх інших встановлених по справі обставин та саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів, тому в решті вимог суд позивачу відмовляє. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, тому суд не може застосувати до розміру аліментів у твердій грошовій сумі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому в цій частині суд позивачу відмовляє. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати у виді судового збору відповідно до ставок, передбачених Законом України «Про судовий збір». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial