Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

01 жовтня 2019 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» звернулось до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] , є абонентом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в м. Слов`янську Донецької області та користується послугами з опалення. Між сторонами встановилися фактичні договірні відносини, однак відповідач не в повному обсязі та несвоєчасно оплачує вартість спожитих послуг з опалення. За період з 01 жовтня 2010 року по 01 серпня 2019 року утворилась заборгованість, яка станом на 01 серпня 2019 року складає 41644 грн. 83 коп. Крім того, за прострочення виконання зобов`язання, відповідачу нараховано індекс інфляції в сумі 17802 грн. 25 коп. та 3% річних в сумі 3807 грн. 05 коп. В зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача на свою користь основний борг в сумі 41644 грн. 83 коп., індекс інфляції в сумі 17802 грн. 25 коп., 3% річних в сумі 3807 грн. 05 коп. та судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп.. Також просить поновити строк позовної давності. 23 грудня 2019 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, де просив застосувати позовну давність до вимог позивача. Представник позивача Штанько С. В., який діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просить проводити у його відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав доводи, викладені у відзиві. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року у справі відкрито спрощене провадження. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг підлягають частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» надаються житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] де відповідач [PERSON] проживає та має за вказаною адресою особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно із довідкою наданою ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). З виписок по особовому рахунку відповідача № [NUMBER] , видно, що за адресою житлового приміщення квартири [ADDRESS] , ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» за період з 01 жовтня 2010 року по 01 серпня 2019 року включно, було надано житлово-комунальні послуги, з опалення, водопостачання гарячої води, при цьому оплату послуг не проведено. У зв`язку із чим, станом на 01 серпня 2019 року утворилась заборгованість розмір якої становить 41644 грн. 83 коп. З виписок видно, що відповідач комунальні послуги не сплачував у повному обсязі(а.с. 5-9). Згідно із ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 червня 2019 року скасовано судовий наказ від 02 квітня 2019 року за заявою ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення з 01 березня 2015 року по 01 березня 2018 року у розмірі 19319 грн. 20 коп.(а.с.10). Згідно із ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 серпня 2019 року скасовано судовий наказ від 02 квітня 2015 року за заявою ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення з 01 жовтня 2010 року по березень 2015 року у розмірі 12180 грн. 88 коп(а.с.11). Згідно із ч. 1 п. 18 Постанови КМУ "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення…" № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць: плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, але відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги. На підставі п. 1 ч. 1, п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції яка діяла станом на 01 травня 2019 року, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Згідно з п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції яка діяла станом на 01 травня 2019 року, виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції яка діяла станом на 01 травня 2019 року, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції яка діє станом з 01 травня 2019 року та на час звернення із позовом до суду, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції яка діє станом з 01 травня 2019 року та на час звернення із позовом до суду, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачкою виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідачка ними користується. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Наслідки простроченого грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають захистом майнового інтересу, який полягає в компенсації матеріальних витрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів і отримання компенсації від боржника за використання утриманих ним грошових коштів, які підлягали до сплати кредитору. Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. З наданих суду позивачем доказів вбачається, що [PERSON] який мешкає у кв. [ADDRESS] , та користується послугами з опалення та гарячого водопостачання, зі скаргами та претензіями до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» не зверталася. Згідно із розрахунком розмір індексу інфляції складає 17802 грн. 25 коп, 3% річних 3807 грн.05 коп. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримував та користувався наданими позивачем житлово-комунальними послугами. Відмова від отримання житлово-комунальних послуг відповідачем не подавалася. Оплата спожитих послуг відповідачем проведена частково, на особовому рахунку наявна заборгованість. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачем надавались відповідачу послуги у вигляді теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку, відповідачем використовувались дані послуги для задоволення власних потреб, проте порушувались умови оплати наданих послуг, суд приходить до висновку, що виникла та підтверджена заборгованість за спожиті послуги з опалення у розмірі 41644 грн. 83 коп., індекс інфляції у сумі 17802 грн. 25 коп., 3% річних у сумі 3807 грн. 05 коп.. Стосовно доводів відповідача про застосування строків позовної давності, суд виходить з таких встановлених в судовому засіданні обставин, відповідних ним доказів та норм чинного законодавства. Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи правовідносини, що склались між сторонами відповідач, як споживач наданих послуг, повинен здійснювати щомісячно оплату наданих послуг, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 та ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Наведене свідчить про те, що перебіг позовної давності у зазначених відносинах сторін починається з часу, коли відповідач не здійснив щомісячний платіж за надані послуги. Позивач просить стягнути заборгованість станом на 01 серпня 2019 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Як видно з розрахунку заборгованості, представленого позивачем, відповідач не здійснював платежі за період нарахування комунальних послуг, вказаний в позовній заяві. Щодо заяви позивача про поновлення строку позовної давності, то суд зазначає, що позивачем лише заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності, однак позивачем не вказані причини пропуску позовної давності. Щодо існування двох судових наказів, скасованих судом, то суд не може прийняти їх до уваги, як підстави для поновлення строку позовної давності, оскільки однією з підстав скасування вказаних судових наказів було те, що ними охоплювався період поза позовною давністю. У зв`язку з цим, відповідач оплату за отримання комунальних послуг не здійснював, отже, строк позовної давності не переривався. Таким чином, відлік встановленого загального строку позовної давності починається з моменту звернення позивача до суду із позовом, а саме з 01 жовтня 2019 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позивач, як вже зазначалося, до суду з вимогою про захист свого права звернувся 01 жовтня 2019 року, тобто після спливу трирічного строку загальної позовної давності, в той час як відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, позивач не обгрунтував своєї заяви про поновлення цього строку, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про поважні причини пропуску строку позовної давності, позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги 3 % річних та інфляційних за період з 01 жовтня 2010 року по 30 вересня 2016 року, задоволенню не підлягають, у зв`язку із пропуском позивачем строків позовної давності. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за надані комунальні послуги за період з 01 жовтня 2016 року по 01 серпня 2019 року, інфляційні та 3% річних на суму заборгованості, які утворилися за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, з яких: заборгованість за комунальні послуги з теплопостачання становить 24036 грн. 35 коп., інфляційні втрати становлять 7852 грн. 68 коп.; 3% річних в сумі 2164 грн. 75 коп.. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з таких встановлених судом обставин та відповідних ним доказів. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із роз`ясненнями п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп. (а.с. 1). Так, сума задоволених вимог становить 34053 грн. 78 коп., що складає 54 % від заявленої суми вимог позивача в розмірі 63254 грн. 13 коп.. Отже 54 % від 1921 грн. 00 коп. становить 1037 грн. 34 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial