Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини та додаткових витрат на оплату навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дочки [PERSON], яка на даний час навчаються на платній основі денної форми навчання в Східноєвропейському національному університеті імені Лесі України. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, як повнолітній дитині, яка продовжує навчання, хоча працює та має постійний заробіток, а тому має змогу надавати допомогу дочці. Вважає, що відповідач має брати участь у додаткових витратах на дочку, так як її дочка постійно хворіє, потребує санаторно-курортного лікування та навчається платно. Просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], що навчаються в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та додаткові витрати на оплату навчання в розмірі ? частини від витрат на навчання на умовах повного відшкодування витрат. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо сплати аліментів, однак вважає що вимоги є надто великими і він не спроможний фінансова їх нести. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 вересня 1996 року [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] є її батьком (а.с. 4). Як вбачається з довідки № 09/3397 від 12 вересня 2014 року, то [PERSON] є студенткою платної денної форми навчання Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки і навчається на другому курсі юридичного факультету (а.с. 7). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до роз'яснень, даних у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку (сина), які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою (сином) віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їх утримання застосовуються норми ст. 191 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи той факт, що з відповідача з 02.09.2014 року стягуються аліменти за рішенням Луцького міськрайонного суду в користь [PERSON] в розмірі 70% із заробітної плати, відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 04.09.2014 року, заборгованість по кредитному договору в розмірі 22469 грн. 02 коп. за рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.02.2014 року, суд вважає за можливе стягувати з відповідача у судовому порядку аліментів у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання повнолітньої дитини - [PERSON], починаючи з 19.09.2014 року і до закінчення нею навчання, але не більш ніж до досягнення двадцяти трьох років, оскільки повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобов'язаний її надавати. Стосовно позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, то вказані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, його хворобою, каліцтвом тощо). Разом з тим, зазначена правова норма не розповсюджується на спірні правовідносини з огляду на те, що в розумінні сімейного законодавства України додаткові витрати можуть бути стягнені лише на дитину, тобто особу, яка не досягла повноліття. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], на утримання якої позивачка просить стягнути додаткові витрати, досягла 18-ти річного віку, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки не ґрунтується на законі. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial