Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути заборгованість за договором поставки в сумі 2574899 грн. 50 коп. з кожного із спадкоємців [PERSON], яка померла [INFO] року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та ФОП [PERSON] 12.03.2012 року укладено договір поставки товару (взуття), відповідно до якого позивач здійснив поставку взуття на загальну суму 8127030 грн., з яких 2269191 грн. ФОП [PERSON] частково сплатила за товар, а також товар на суму 708040 грн. було повернуто позивачу згідно накладної №12.12.13БІ-16 від 12.12.2013 року. Оскільки [PERSON] померла, позивач пред'явив вимогу (претензію) до спадкоємців у розмірі 5149799 грн., яку подав приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] Однак, претензія спадкоємцями не була задоволена, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що договір поставки не укладався, видаткові накладні на поставку товару не містять підпису [PERSON], що свідчить про те, що товар вона не отримувала, а також ФОП [PERSON] не мав такої кількості товару, що зазначено в накладних, а отже він здійснював підприємницьку діяльність з порушенням податкового законодавства та правил бухгалтерського обліку. Законний представник відповідача [PERSON], [INFO], а саме її батько [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували. Проте, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначив, що він з бувшою дружиною [PERSON] постійно отримували товар у ФОП [PERSON], за час підприємницької діяльності придбали 11 магазинів та декілька квартир, що розташовані як в Чернігові, так і в м. Києві. [PERSON] відомо про укладення між позивачем та його бувшою дружиною договору поставки, проте цей договір був формальним, оскільки і до його укладення ФОП [PERSON] постачав товар, який привозився на склад у м. Чернігові, а потім розвозився по магазинах. [PERSON] укладав договір поруки для забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] по договору поставки. Також [PERSON] зазначив, що при укладенні кредитних договорів як до, так і після розірвання шлюбу з [PERSON], він та його бувша дружина виступали поручителями по виконанню їх зобов'язань за кредитними договорами, тобто відносини між ними були довірливими. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представників відповідачів, допитавши в якості свідків позивача [PERSON], законного представника відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що згідно п.1.1 договору поставки від 12 березня 2012 року, укладеного між ФОП [PERSON] (постачальником) та ФОП [PERSON] (покупцем), постачальник зобов'язався передавати у власність (поставляти) взуття (товар) в строки та на умовах, передбачених даним договором, а покупець зобов'язався в термін та на умовах, передбачених цим договором приймати такий товар та оплачувати його вартість (а.с.29-30 том 1) Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.11.2014 року задоволено позов ФОП [PERSON] до [PERSON], стягнуто 50 000 грн. заборгованості, оскільки при розгляді справи встановлено, що [PERSON] уклав договір поруки, за яким поручився перед позивачем за виконання фізичною особою - підприємцем [PERSON] свого обов'язку за договором поставки від 12.03.2012 року. Згідно п.2 договору поруки, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, поручитель відповідає перед кредитором частково: у розмірі 50 000 грн. Цим же рішенням відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ФОП [PERSON] про визнання недійсним договорів поставки та поруки (а.с.62-66 том 1) При розгляді вказаної вище цивільної справи судом призначалася судово - почеркознавча експертиза, яка була проведена Чернігівським відділенням КНДІСЕ, згідно висновку якої №2751/2752/14-24 від 18.10.2014 року було встановлено, що підписи від імені [PERSON] в графі "покупець" в договорі поставки від 12.03.2012 року та в інших договорах з різними суб'єктами, які укладалися [PERSON], були виконані однією особою. За таких обставин, оскільки договір поставки в установленому законом порядку не визнаний не дійсним, він містить підпис та печатку ФОП [PERSON], а тому суд не може прийняти до уваги твердження відповідача [PERSON] щодо недійсності договору поставки, так як ст. 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. Оглянутими в судовому засіданні оригіналами видаткових накладних, копії яких містяться на а.с. 31-61, підтверджено здійснення ФОП [PERSON] поставки товару ФОП [PERSON] після укладення договору поставки на загальну суму 8127030 грн. Крім того, накладною повернення товару постачальнику від 12.12.2013 року за №12.12.13БІ-16 підтверджено повернення товару від ФОП [PERSON] ФОП [PERSON] на суму 708040 грн. У видаткових накладних про отримання товару міститься підпис [PERSON], яка відповідно до трудового договору від 10.03.2011 року, зареєстрованого в цей же день в Чернігівському міському центрі зайнятості, працювала у ФОП [PERSON] продавцем непродовольчих товарів (а.с.244 том 2) Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що дійсно за всіма видатковими накладними вона здійснювала перевірку товару, що привозили з Одеси, накладні їй давав водій, що доставляв товар, а саме [PERSON], і після звірки, вона ставила свій підпис на накладній, а потім накладні віддавала водію, а він їх передавав [PERSON], і вже вона ставила свою печатку на накладних. Куди потім передавались накладні свідку не відомо. Ціни на товар з метою продажу встановлювала [PERSON] у телефонному режимі. Всі поставки товару відбувалися з Одеси, звідки саме свідку не відомо, товар привозили в м. Чернігів на склад по вулиці Щорса, а потім взуття розподілялося по магазинам ФОП [PERSON] Коли свідок розписувалася у видаткових накладних, то в них не було штампу "Сплачено" і печатки ФОП [PERSON], у користуванні свідка печатки не було. Остання поставка товару була в жовтні 2013 року, а взагалі в місяць могло бути 4 чи 5 поставок товару з Одеси. Також свідок пояснила, що у грудні 2013 року вона зібрала весь товар у складі та в магазинах на суму приблизно 700-800 тисяч гривень, і він був повернутий постачальнику в Одесу. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що здійснював перевезення взуття від ФОП [PERSON] з 2010 чи 2011 року на прохання [PERSON] та [PERSON] Частіше свідок їздив за товаром з [PERSON], рідше сам. [PERSON] свідка представила саме [PERSON], а тому він їздив за товаром, кількість і асортимент він не перевіряв, бо товар уже був підготовлений за попередньою домовленістю [PERSON] та [PERSON], а тому його завантажували і він віз товар в Чернігів на склад по вулиці Щорса. Товар перевіряла і перелічувала [PERSON], розписувалася у накладній, яку свідку давав [PERSON], а потім він накладні віддавав [PERSON] Останній раз за товаром свідок їздив восени, в жовтні, а в грудні 2013 року товар зі складу та з магазинів він відвіз постачальнику. Про необхідність повернення товару постачальнику його по телефону просила [PERSON] ще за місяць до її смерті. Наявність цивільно - правових відносин між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] підтверджується виписками по рахунках [PERSON] в ПАТ "Фідобанк" [NUMBER] та валютному рахунку [NUMBER], на які у період з 25.09.2012 року по 29.10.2013 року від [PERSON] надійшло 2274182 грн. 15 коп. (а.с.241-243 том 2) При цьому, рахунок ФОП [PERSON] [NUMBER] зазначений в реквізитах постачальника в договорі поставки товару від 12.03.2012 року (а.с. 29-30 том 1). Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, грошові кошти, що надходили на рахунки [PERSON] зараховувалися як часткова оплата за поставлений товар за видатковими накладними, і після повної оплати накладної, постачальник ставив на погашеній накладній штамп "Сплачено". Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні вказували на недійсність договору поставки та видаткових накладних, проте не змогли пояснити суду за що саме ФОП [PERSON] здійснювала зарахування коштів (більше двох мільйонів гривень) на рахунки позивача і жодних доказів на підтвердження своїх доводів не надали. З наданих у справі доказів вбачається, що ФОП [PERSON] працює на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку, вид діяльності - оптова торгівля одягом і взуттям (а.с. 237- 240 том 2) Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що з [PERSON] та [PERSON] він знайомий давно, оскільки ще коли працював реалізатором у китайців на ринку 7-й кілометр, то допомагав їм підбирати товар, а потім зареєструвався фізичною особою - підприємцем і продавав взуття [PERSON], яке брав у китайців на ринку 7-й кілометр. У зв'язку з довірливими відносинами товар давав з розстрочкою платежу, у зв'язку з чим і був укладений договір поставки. Свідку було відомо про стан здоров'я [PERSON], а тому по мірі надходження коштів він закривав видаткові накладні та ставив на них штамп "Сплачено". Свідок був присутній при похованні [PERSON], оскільки перебував у дружніх та робочих відносинах з нею та з [PERSON], проте у зв'язку з наявним боргом він пред'явив вимогу до спадкоємців [PERSON], але його вимога в добровільному порядку задоволена не була. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року в Ізраїлі в м. Хайфі, в лікарні Еліша, де вона перебувала на лікуванні (а.с.82-86 том 1) Спадкоємцями майна після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], [INFO] та мати [PERSON], які прийняли спадщину по 1/2 частині кожна та отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.75-78, 104-108). Згідно листа приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.174 том 2), адресованого 04.09.2014 року [PERSON] вбачається, що ним було відкладено нотаріальну дію з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS], оскільки Дарницьким районним судом м. Києва було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна спільно набутим за час проживання без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину спільного майна, а саме: квартири [ADDRESS] та легкового автомобіля "Фольксваген Кадді" (а.с.146, 147-154 том 2) З копії спадкової справи вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 06.11.2007 року і згідно нотаріально посвідченого договору про поділ спільного майна подружжя від 11.06.2008 року бувше подружжя поділило належне їм майно (а.с.157 на звороті, 158 том 2) З матеріалів спадкової справи вбачається, що бувший чоловік покійної [PERSON] звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] своїм листом від 12.06.2014 року роз'яснив, що згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, тому саме до цієї черги необхідно відносити особу - співмешканця як члена сім'ї. Однак кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім встановлених законом випадків (а.с.157 том 1) Оскільки майно [PERSON] після її смерті успадкували спадкоємці першої черги, до якої [PERSON] не належить, а тому судом було відхилено клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у даній справі до вирішення Дарницьким районним судом м. Києва справи №753/15970/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна спільно набутим за час проживання без реєстрації шлюбу з метою залучення [PERSON] у подальшому як співвідповідача, так як навіть у разі встановлення відповідного факту [PERSON] не буде спадкоємцем першої черги. ФОП [PERSON] 12 червня 2014 року подав приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу вимогу (претензію) про заборгованість спадкодавця [PERSON] у розмірі 5149799 грн. для доведення до відома спадкоємців, проте дана вимога відповідачами задоволена не була (а.с. 122 том 1) Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1281 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Оскільки фізичною особою-підприємцем [PERSON] порушено зобов'язання з оплати поставленого товару, відповідачі є спадкоємцями померлої [PERSON], а тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню. Проте, з наданого позивачем розрахунку заборгованості, з урахуванням оплат, здійснених [PERSON] на рахунки [PERSON] в ПАТ "Фідобанк" [NUMBER] та валютному рахунку [NUMBER] вбачається, що [PERSON] сплатила [PERSON] 2274182 грн., а тому з урахуванням повернення постачальнику товару на суму 708040 грн., заборгованість складає 5144807 грн. 85 коп., які повинні бути стягнуті із спадкоємців на користь позивача у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial