Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів з вказаним вище позовом, посилаючись на наступні обставини 25.10.2013 що між АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №129_073, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 57 000,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 24.10.2023 на придбання житла на вторинному ринку нерухомості. За умовами договору позичальник зобов`язаний щомісячно здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 478,99 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, не пізніше останнього робочого дня місяця, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, між банком, позичальником та [PERSON] 25.10.2013 був укладений договір поруки №129_073/1, відповідно до якого порука діє протягом 30 років, тобто до 25.10.2043. Відповідач [PERSON] порушив свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 28.09.2018 у справі №420/1007/18 стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість станом на 06.06.2018 у розмірі 68 109,19 грн.. Рішення суду набрало законної сили 30.10.2018. Станом на 02.06.2020 заборгованість за кредитом не погашена, вказане рішення відповідачами не виконане, що підтверджується виписками по рахункам позичальника. Оскільки відносини між банком та позичальником не припинялися, відповідно до умов кредитного договору позичальнику щомісячно нараховувалися проценти за користування кредитом до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №129_073 від 25.10.2013 станом на 02.06.2021 у розмірі 19 624,11 грн. у тому числі: 2 651,38 грн. - проценти за користування кредитом з 06.06.2018 по 29.10.2018; 2 799,05 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом з 06.06.2018 по 01.06.2021; 2 345,68 грн. - три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом з 06.06.2017 по 01.06.2021; 5 973,73 грн. - інфляційні втрати банку за прострочення боргу за кредитом за період з червня 2018 року по травень 2021 року; 5 854,27 грн. - інфляційні втрати банку з серпня 2018 року по березень 2021 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом; а також стягнути в рівних частках з відповідачів судові витрати у сумі 2270,00 грн. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 27.07.2021 відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №129_073 від 25.10.2013. Відповідно п. п. 2.1. - 2.3., 2.4.1. цього договору Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах договору кредит у сумі 57 000,00 грн., а Позичальник зобов`язувався належним чином використати і повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 18% річних. Кредит надається строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 24.10.2023 на придбання об`єкту нерухомості за договором купівлі-продажу. Підпунктами 2.4.2., 2.4.3. договору про іпотечний кредит передбачено, що проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом. Відповідно до п. п. 3.3.1., 3.3.2. Кредитного договору всі платежі за цим Договором (повернення кредиту, сплата процентів за його користування, комісійної винагороди, штрафних санкцій тощо) здійснюється шляхом списання Банком в договірному порядку коштів з поточного рахунку. За умови попереднього погодження з банком позичальник має право здійснювати будь-які платежі за цим Договором шляхом внесення готівки в касу банку без попереднього зарахування таких коштів на поточний рахунок. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з Графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим Договором. Згідно п. 3.3.3. Кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в сумі 478,99 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок основної суми боргу за Кредитом, щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, зазначеної цим Договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та сплати процентів позичальник зобов`язується здійснити не пізніше дати остаточного повернення кредиту, визначеної цим Договором. Пунктом 4.2.2. Кредитного договору передбачено, що Банк має право вимагати від Позичальника при виникненні простроченої заборгованості за Основною сумою боргу за Кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами, більше ніж на три місяці, а також в інших випадках, передбачених Договором дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Відповідно до п. п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.4. Кредитного договору позичальник зобов`язався належним чином виконувати всі умови Договору та взяті на себе цим Договором зобов`язання. У строки, обумовлені цим Договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за Договором. Відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього Договору. Згідно п. 5.1. Кредитного договору виконання позичальником зобов`язань за цим договором (в тому числі і додатковими договорами до нього) забезпечується: порукою [PERSON] , заставою (іпотекою) іншого рухомого і нерухомого майна (активів), порукою та іншими видами забезпечення на підставі правочинів, що можуть бути укладені в майбутньому між сторонами та/або між Банком і третіми особами відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства. В п. 6.2 Кредитного договору зазначено, що з укладенням цього Договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього Договору. За невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по Договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому Договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки, що передбачено п. 9.1 Кредитного договору. Відповідно до п. 11.1.1 Кредитного договору цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язання. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] був укладений договори поруки №129_073/1 від 25.10.2013. Відповідно до п. 2.1 Договору поруки поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього. Згідно п. 2.2 Договору поруки поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і Боржник, в порядку та строки, визначені Кредитним договором. Відповідно до п. 3.2.2 Договорів поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до боржника і поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Пунктом 3.2.3 Договору поруки кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від боржника і поручителя спільно, так від будь-якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково. Згідно п.п. 10.1.1, 10.1.2 Договору поруки договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за наявності) та діє протягом 30 років з моменту підписання договору, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язання за кредитним договором та зобов`язань та зобов`язань поручителя за цим договором. До всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань поручителя повернення суми кредити, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), застосовується строк позовної давності тривалістю 30 років. Відповідно до п.п. 10.3.1, 10.3.2 Договору поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов`язання, крім випадків прямо передбачених законодавством та/або цим договором. Позивач зазначив, що починаючи з 2014 року відповідач [PERSON] почав порушувати умови кредитного договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 28.09.2018 у справі №420/1007/18 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит задоволено повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованість за Кредитним договором № 129_073 від 25.10.2013 станом на 06.06.2018 у сумі 68109,19 гривень, у тому числі: строковий борг за кредитом в розмірі 31134,54 грн.; прострочений борг за кредитом за період з 01.06.2017 по 31.05.2018 5690,30 грн.; строкові відсотки за кредитом з 01.05.2018 по 05.06.2018 в розмірі 653,77 грн.; прострочені відсотки за кредитом з 01.08.2014 по 30.04.2018 в розмірі 23175,10 грн.; три проценти річних за прострочення боргу за користування кредитом з 01.06.2017 по 05.06.2018 в розмірі 91,44 грн.; три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом з 03.11.2014 по 05.06.2018 в розмірі 1991,77 грн.; інфляційні втрати за прострочення боргу за користування кредитом за період з червня 2017 року по травень 2018 року 318,00 грн.; інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом з лютого 2015 року по травень 2018 року в сумі 5854,27 грн. Рішення набрало законної сили 30.10.2018. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, факти, встановлені вищевказаним судовим рішенням, зокрема, щодо видачі кредиту та тривалого невиконання [PERSON] та [PERSON] зобов`язань за кредитним договором мають вже доведений характер і не підлягають доказуванню позивачем у справі. Відповідно до ст. 599 та ст. 629 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. З аналізу ст.ст. 598 - 609 ЦК України слід дійти висновку, що рішення суду про стягнення грошової суми не є підставою для припинення зобов`язання. Отже наявність судового рішення про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов`язання, відкриття виконавчих проваджень за цим рішенням, вчиненням інших процесуальних дій по виконанню рішення суду, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін та/або припинення зобов`язань. Заборгованість за кредитом не погашена, вказане вище рішення суду відповідачами не виконано, що підтверджується виписками по рахункам позичальника [PERSON] . В зв`язку з тим, що відносини між банком та позичальником не припинялися, відповідно до умов кредитного договору, позичальнику щомісячно нараховувались проценти за користування кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, проведеного станом на 02.06.2020 з урахуванням Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 28.09.2018 у справі № 420/1007/18 заборгованість [PERSON] за кредитним договором№129_073 від 25.10.2013 складає 19 624,11 грн. у тому числі: 2 651,38 грн. - проценти за користування кредитом з 06.06.2018 по 29.10.2018; 2 799,05 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом з 06.06.2018 по 01.06.2021; 2 345,68 грн. - три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом з 06.06.2018 по 01.06.2021; 5 973,73 грн. - інфляційні втрати банку за прострочення боргу за кредитом за період з червня 2018 року по травень 2021 року; 5 854,27 грн. - інфляційні втрати банку з червня 2018 року по травень 2021 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов`язково повинна бути досягнута згода. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд встановив, що позичальник порушив умови кредитного договору, а саме: не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування Кредитом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відтак, враховуючи, що відповідач не сплатив у строки, визначені законом, заборгованість за договором, він вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання. Пунктом 5.1. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14 передбачено, що кредитор вправі вимагати, у тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, до повного виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у зв`язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, [PERSON] як фінансовий поручитель відповідно до умов договору поруки, має відповідати за зобов`язаннями боржника за кредитним договором №129_073 від 25.10.2013, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладених сторонами кредитного договору, договору поруки, згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частках по 1135,00 грн. з кожного.

Outcome: approved