Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Позовні вимоги мотивує тим, що 22 серпня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5165273. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 25 серпня 2015 року, о 13 год. 30 хв., в смт. Солотвино по вул. Спортивній, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Opel», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу марки «Opel», державний реєстраційний номер [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху. З огляду на вищевказане, потерпіла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особа звернулася до страховика ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АІ/5165273. Так, ПрАТ «УПСК» на підставі Страхового акту №ОЦ/014/000/15/0047 від 10.12.2015 року було виплачено власнику автомобіля марки «Opel», державний реєстраційний номер [NUMBER] , страхове відшкодування в розмірі 6168 гривень 77 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №1932 від 16.12.2015 року. Таким чином, загальний розмір виплаченого ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування за полісом №АІ/5165273 склав 6 168,77 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, з моменту дорожньо-транспортної пригоди до цього часу відповідачем взагалі не було письмово повідомлено страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду. У зв`язку з цим, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за полісом №АІ/5165273. Як вбачається, з вищенаведеного право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 16 грудня 2015 року, що підтверджується платіжним дорученням №1932 від 16.12.2015 року. З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. 1 жовтня 2018 року, між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір №01/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АІ/5165273 від 22.08.2015 року. Просить стягнути з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] завдані збитки в порядку регресу в розмірі 6168,77 гривень. Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 22 серпня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір №АІ/5165273 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника [PERSON] пов`язану з експлуатацією автомобіля марки Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.9). Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду №71044771 від 05.10.2015 року на автодорозі Мукачево-Івано-Франківськ-Львів на 108 км, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Opel», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с.10). Довідкою Держвтоінспекції МВС в Закарпатській області №540, актом огляду №2737 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 24.09.2015 року та доданою до нього фото-таблицею стверджується, які пошкодження отримав автомобіль марки «Opel», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та який належить [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.08.2015 року (а.с.11, 13, 16-22). Згідно постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 вересня 2015 року відповідачка [PERSON] , 25 серпня 2015 року, о 13 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , в смт.Солотвино по вул. Спортивній, здійснюючи маневр розвороту, не переконавшись, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Opel», державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження, за що на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.12). 16 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся із заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «УПСК», щодо пошкодження автомобіля марки «Opel», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.15). Калькуляцією №2953.2715 від 13.10.2015 року стверджується, що вартість робіт пов`язаних з ремонтом автомобіля марки «Opel», державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 9407.11 гривень (а.с.23-24). Згідно страхового акту №ОЦ/014/000/15/0047 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Opel», державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 6168,77 гривень (а.с.25). Платіжним дорученням №1932 від 16.12.2015 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплатила [PERSON] 6168,77 гривень, призначення платежу - відшкодування згідно страхового акту №ОЦ/014/00015/0047 від 10.12.2015 року (а.с.25). 9 березня 2016 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулася до [PERSON] з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с.26). Згідно договору про відступлення права вимоги №01/10/2018, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» відступило, а ФОП [PERSON] набув права вимоги, в тому числі до боржника [PERSON] що стосується виплат за договором №АІ/5165273 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди (а.с.5-8). Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування», страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією). Згідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником. Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Предметом позову є регресна вимога до страхувальника за договором обов`язкового страхування у зв`язку з невиконанням останнім обов`язку своєчасного повідомлення страховика про ДТП. Згідно ст. 3 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону, зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку. Так, підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону передбачає, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 Закону). Разом з тим, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону). Саме такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Враховуючи, що під час розгляду справи судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригоди сталася з вини водія [PERSON] , яка на той час мала чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» проведено страхову виплату іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди на відшкодування завданого збитку, а покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed