Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

21.09.2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, вказуючи, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 07.07.1994 року. Проте вони мають спільного повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час навчається на першому курсі Національного університету фізичного виховання і спорту України, а тому потребує коштів на навчання. Крім того, з 11.07.2016 року по 24.07.2016 року [PERSON] перебував у м. Київ з метою вступу до навчального закладу, потребував коштів на проїзд, харчування та проживання. Такі витрати понесла позивач і оцінює їх в 3500 грн. Відповідач на навчання дитини матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сини, який продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. та 3500 грн. аліментів за минулий час. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві та пояснила, що вона офіційно ніде не працює, а вимушена їздити на заробітки за кордон. Відповідач дитині на період навчання матеріальної допомоги не надає, тому просить стягнути аліменти на користь повнолітньої дитини у розмірі 2000 грн. щомісяця, на період навчання дитини та 3500 грн. витрат, які вона понесла в минулому. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він немає можливості сплачувати аліменти, оскільки є інвалідом ІІ групи, хоча в даний час і має постійну роботу, проте цих коштів йому не вистачає на продовження лікування. У зв'язку з інвалідністю, він не може влаштуватись на іншу чи додаткову роботу. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. При наявності коштів він буде допомагати сину добровільно. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, позивач та відповідач мають повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який на даний час навчається на першому курсі Національного університету фізичного виховання і спорту України, про що свідчить довідка № 766 від 06.09.2016 року (а.с. 14). [PERSON] є інвалідом ІІ групи відповідно до довідки № 385682 від 14.09.2016 року (а.с.28). Рішенням Локачинського районного суду №2-79\\11\\0307 від 28.04.2011 року відповідача [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Частиною 2 статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що [PERSON], який є студентом I курсу Національного університету фізичного виховання і спорту України, потребує матеріальної допомоги батька [PERSON], оскільки сам він жодного доходу немає, а позивач (його мати з якою він проживає) також немає постійного доходу, наявних у них коштів, не вистачає. Однак, матеріальний стан та стан здоров'я відповідача не дозволяють йому сплачувати аліменти у визначеній позивачем сумі, а відтак, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на навчання сина в розмірі 700 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 3500 грн. аліментів за минулий час, то суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав. Звертаючись із даною позовною вимогою позивачем не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує таку вимогу, і не зазначені докази, що підтверджують кожну таку обставину. В описовій та мотивувальній частині позовної заяви позивач наводить обставини, якими вказує на понесення нею додаткових витратах на дитину в розмірі 3500 грн., а уже в прохальній частині позову просить стягнути цю ж суму тільки як аліменти за минулий час. Суд вважає, що оскільки позивач не вказує у позовній заяві на докази того, що вона вживала заходів для одержання аліментів з відповідача (що передбачено ч.2 ст. 191 СК України), тому таку вимогу позивач слід розглядати, як вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоровя, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоровя дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Таким чином, звернувшись із даною позовною вимогою до суду, позивач не вказала наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, які б суд міг визнати істотними. Крім того, позивач не додала документів, які б свідчили про понесені додаткові витрати. Враховуючи, що позивач при подачі позову до суду була звільнена від сплати судового збору, а відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" в зв'язку з ІІ групою інвалідності, суд вважає, що судовий збір в сумі 551,20 грн. слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial