Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

У червні 2020 року позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою, в якій просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування завданої майнової шкоду у розмірі 4612 грн. 94 коп. та моральну шкоду у розмірі 12000 грн. 00 коп., а користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 12400 грн. 00 коп.; з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» на користь [PERSON] відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 35869 грн. 47 коп. В обґрунтування позовних вимог вказали на те, що 06 червня 2019 року в м. Дніпрі з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується постановою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 25 червня 2019 року. В результаті зазначеної ДТП, з вини відповідача був пошкоджений мотоцикл Lifan LF 200-10L, державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Втім, під час дорожньо-транспортної пригоди за кермом мотоцикла перебував [PERSON] , якому було спричинено тілесні ушкодження. На час ДТП автомобіль Opel Combo, державний номерний [NUMBER] був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0197353, укладеним між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Галицька» та [PERSON] . Втім, страховою компанією не було відшкодовано витрати у зв`язку з ДТП. Крім цього, позивачі просили стягнути з [PERSON] моральну шкоду, оскільки позивач [PERSON] хвилювався про стан свого друга, якому внаслідок ДТП було завдано тілесні ушкодження, крім цього, піклувався про нього та лікував його в першу добу після ДТП. Також вказує, на те, що він не має коштів на ремонт мотоцикла, що перешкоджає його експлуатації. Моральну шкоду [PERSON] обґрунтовує тим, що йому внаслідок ДТП було завдано тілесні ушкодження. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України (оскільки невідоме його зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи), про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька», в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 06 червня 2019 року о 13 год. 45 хв. в м. Дніпрі, на вул. Академіка Белелюбського, в районі будинку № 24 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Opel Combo, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та мотоциклом Lifan, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення № 204/4311/19 [PERSON] був визнаний винним в скоєному ДТП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. 00 коп. Дана постанова скасована не була і набрала законної сили 07.05.2019 року (а.с.39). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою суду у вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. У зазначеній дорожньо-транспортній пригоді мотоциклу Lifan, державний номер [NUMBER] який належить [PERSON] , були спричинені механічні пошкодження. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця № 115/19А, сума спричиненої власникові мотоциклу Lifan, державний номер [NUMBER] , шкоди внаслідок його пошкодження складає 35869 грн. 47 коп. (а.с. 40-41). При цьому, за послуги виготовлення висновку експертного дослідження автотоварознавця № 115/19А [PERSON] було сплачено 2300 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 115 від 10.07.2019 року (а.с. 7). Також ним було сплачено 1980 грн. 00 коп. за послуги зберігання та перевезення транспортного засобу (а.с. 8). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно же до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З матеріалів справи вбачається, що власником мотоциклу Lifan, державний номер [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] (а.с. 38). Стосовно довіреності від 13.05.2019 року, виданої на ім`я [PERSON] та [PERSON] необхідно зазначити, що даною довіреністю вищевказаним особам надано право представляти інтереси [PERSON] з усіх питань, пов`язаних з експлуатацією та продажом мотоциклу Lifan, державний номер [NUMBER] , але право власності на даний мотоцикл перереєстровано не було. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, право на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди має саме власник пошкодженого майна, яким не є жоден з позивачів, а відтак дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Стосовно моральної шкоди, завданої [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1-2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З матеріалів позовної заяви вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було завдано тілесні ушкодження, що підтверджується медичними довідками (а.с. 9), висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 1855 (а.с. 10-11) Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.. Враховуючи характер, глибину фізичних та душевних страждань, суд вважає розмір моральної шкоди, пред`явлений позивачем до стягнення у розмірі 12400.00 грн., - є завищеним, та зазначений розмір, на думку суду, не знайшов свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи. Тому вважаю за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 10000 грн. 00 коп. Окремо слід зазначити, що, визначаючи розмір відшкодування, суд враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача, як потерпілої особи, і не повинен призводити до його збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Стосовно вимог позивачів щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, апеляційної скарги, надання консультацій тощо). Склад і розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Суд доходить висновку, що сплачена позивачами сума на професійну правничу допомогу не містить належних та допустимих доказів в матеріалах справи, які б свідчили про оплату правової допомоги. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слідує стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного,

Outcome: partial