Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

У червні 2020 року до суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором в сумі 25284 грн. 98 коп. та 2102 грн. сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.10.2019 між ФОП «Фінансова компанія «Фангарант Груп» та відповідачем було укладено договір №60200057738 про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™». Згідно вказаних умов Договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «телефон мобільний Apple iPhone 7 Plus 32 GB Gold» встановленою вартістю 21427 грн. 14 коп. Умовами пакету фінансування визначеними в договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору. Відповідно до п.1.1, п.1.3 договору про участь постачальника в системі «ПлатиПізніше»™ №60200057738 від 27.10.2019 всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання договору 27.10.2019. Станом на день подання позову відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень умов пакету фінансування та п. 10.4.2 Договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару. А тому виникла заборгованість, яку відповідач добровільно не погашає, на направлену претензію не реагує. На день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем складає 25284 грн. 98, з яких 19285,14 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 5999,84 сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.12.2-12.3 Договору. Обґрунтовуючи право на нарахування штрафних санкцій, фінансова компанія, крім самого розрахунку заборгованості за договором від 27.10.2020 року, посилався на правила отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно Наказу № 05-02-18 від 05.02.2018 р., що є невід`ємною частиною договору (ресурс: правила отримання товарів розміщені на офіційному сайті: https://paylater.com.ua/). Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі та суму сплаченого судового збору у розмірі 2102 грн. Ухвалою судді від 27 липня 2020 року було відкрито провадження у справі, залучено сторін. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - засобами рекомендованого поштового зв`язку та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, не повідомляв про причини неявки у судове засідання, відзив на позов не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 27.10.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» та [PERSON] було укладено договір №60200057738 про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™». Договір укладено в електронній формі (а.с.6). При цьому,відповідач був ознайомлений з Правилами отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізнішетм , котрі йому були надані, про що свідчить електронний підпис відповідача. Відповідно до п.8.1 Договору клієнт отримує товари від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів клієнту. В момент підписання Договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра. Згідно з п.8.2 Договору порядок отримання товарів клієнтом визначається договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно наказу №05/02-18 від 05.02.2018, що є невід`ємною частиною договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua, а також з порядком укладення договору за допомогою електронного підпису, що визначено в розділі 5 правил. Предметом указаного Договору є товар - телефон мобільний Apple iPhone 7 Plus 32 GB Gold», передача якого, відповідно до п.9.1 указаного договору, відбувалася в момент підписання цього договору клієнтом та постачальником. У п.14 Договору визначений графік сплати місячних платежів, з якого вбачається , що кожного місяця відповідач повинен був сплачувати 2142 грн. перша дата платежу до 27.10.2019. Згідно з п.1.1, п.1.3 Договору про участь постачальника в системі «ПлатиПізніше™» (факторингу) №20150403001 від 30.04.2015 всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов Договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання Договору 27.10.2019 (а.с.15). Про відступлення прав вимоги за договором Відповідач повідомлений в письмовій формі, згідно п.8.1 Договору №60200057738 про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™». Порядок нарахування неустойки визначено п.п. 12.2-12.3 Договору про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™» (а.с.6). 09.06.2020 на адресу [PERSON] , що вказана в Договорі №60200057738 про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™», як фактична адреса проживання та адреса експлуатації товарів: [ADDRESS] , направлена претензія про добровільну сплату боргу (а.с.17, 18). Із дослідженого судом розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30.06.2020 відповідач не виконав прийнятих на себе зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 25284,98 грн., з яких 19285,14 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 5999,84 грн. неустойка, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.5). Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання за договором про отримання товару. Фактично між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання за договором про отримання товару і були визначені всі істотні умови, зокрема, предмет зобов`язання, строки дії, права, обов`язки та відповідальність сторін. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а відповідно до правил статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Правилами статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, серед яких - сплата неустойки. Відповідальність сторін та вирішення спорів передбачено п. 12 Договору про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше тм» № 60200057738 від 27.10.2020 р. та п. 13 Правил отримання товарів (послуг) в системі «ПлатиПізніше™». Зокрема, п. 14 Правил передбачено, що у разі прострочення Клієнтом оплати періодичного платежу на строк до 10 (десяти) календарних днів, Клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. 14.3. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів Клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 (десять) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Згідно п. 14.4. Правил, у разі неперерахування Клієнтом періодичних платежів більше 2 (двох) разів поспіль після закінчення встановленого умовами Договору строку платежу, їх списання з рахунку Клієнта здійснюється в безспірному порядку шляхом направлення Процесинг-центром в банк або іншу кредитну організацію, в яких відкритий рахунок Клієнта, розпорядження на списання з його рахунків грошових коштів в межах суми прострочених платежів. Відповідно до п. 14.5. Правил у разі несплати Клієнтом періодичного платежу протягом 30 (тридцяти) календарних днів, Клієнт зобов`язаний на першу вимогу Процесинг-центру протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання вимоги повністю погасити грошові зобов`язання за Договором враховуючи неустойку, комісію, тощо. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем не сплачена. Спір щодо розмірів обчислення сум заборгованості між сторонами - відсутній. Згідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). У ч.2 ст. 806 ЦК України визначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. На підставі встановлених обставин, зважаючи на те, що позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за основним зобов`язанням та неустойку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з необхідністю стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про отримання товарів в системі «ПлатиПізнішетм» № 60200057738 від 27.10.2019 на загальну суму 25284,98 грн., у тому числі: суми заборгованості за основним зобов`язанням - 19285,14 грн.; неустойки - 5999,84 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з того, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102 грн. при поданні позову, що позов підлягає задоволенню, відповідач не визнав позов, а також, що відповідач не надав документів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку повернення сплаченого позивачем судового збору. Тому, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, при обчисленні розміру коштів, які підлягають стягненню у повернення сплаченого судового збору, застосовуючи пропорційність задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у повернення сплаченого судового збору кошти у розмірі - 2102 грн. Даний позов розглянуто в межах заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» вимог.

Outcome: approved