Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

25.11.2020 року до Зіньківського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява від [PERSON] , мотивована тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , 21.01.2003 шлюб було розірвано, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачкою, з 01.10.2020 року [PERSON] навчається в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» ( м. Харків вул. Кирпичова № 2 п.і. 61002 ) на першому курсі денного відділення ( наказ про зарахування № 1494 СТ від 05.09.2020 року ) , навчається на бюджетній основі , стипендії не отримує , строк навчання закінчується 30.06.2023 року, повноліття досяг [INFO] , до червня 2020 року по рішенню суду було стягнуто аліменти на період навчання в розмірі 1000 гривень , але цей період навчання в коледжі закінчився. Позивачка стверджує, що дохід її не значний, отримує заробітну плату приблизно в розмірі 5 000 гривень на місяць , але була попереджена про скорочення і з лютого місяця 2021 року буде безробітньою. Вказала, що дорога до м. Харкова коштує приблизно 150 гривень в одну сторону , також сплачує 600 гривень за проживання у гуртожитку щомісячно. . Відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, має у власності земельну ділянку (пай ) , автомобіль . На сьогодні всі витрати на утримання сина несе позивачка [PERSON] , на утриманні також має неповнолітнього сина [PERSON] 2009 року народження , відповідач ніякої участі в утриманні сина у зв`язку з продовженням його навчання не приймає. Тому [PERSON] звернулася з позовом до суду і просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на утримання повнолітнього сина який продовжує навчання аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до суду 25.11.2020 і до закінчення [PERSON] навчання 30.06.2023 року. Ухвалою суду від 02.12.2020 року відкрито спрощене провадження по справі., розгляд справи був призначений на 16 грудня 2020 року, судове засідання 16.12 .2020 року за клопотанням відповідача було відкладено на 30.12.2020 року . В судове засідання 30.12.2020 року учасники справи з`явились, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити , відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково в сумі 1500 гривень та пояснив що проживає разом із матір`ю пенсіонеркою [PERSON] [INFO] , також на його утриманні неповнолітня дочка від іншого шлюбу [PERSON] [INFO] , з дружиною розлучився , доходів немає, працює по цивільно -правовим договором , має автомобіль. Так дійсно сплачував уже після виповнення повноліття синові по 1000 гривень на навчання , не заперечує сплачувати 1500 гривень , а сума у 2000 гривень буде завеликою і може «загнати його у борги» Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження [PERSON] [INFO] батьком зазначений відповідач [PERSON] (а.с.4). з 01.10.2020 року [PERSON] навчається в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» ( м. Харків вул. Кирпичова № 2 п.і. 61002 ) на першому курсі денного відділення ( наказ про зарахування № 1494 СТ від 05.09.2020 року ) Навчається на бюджетній основі , стипендії не має , строк навчання закінчується 30.06.2023 року .( а.с. 8) Позивачка в суді пояснила , що дохід її не значний, отримує заробітну плату приблизно в розмірі 5 000 гривень на місяць , але була попереджена про скорочення і з лютого місяця 2021 року буде безробітньою, на утриманні також має неповнолітнього сина [PERSON] 2009 року народження ( а.с. 38) Вказала, що дорога до м. Харкова синові коштує приблизно 150 гривень в одну сторону із дому , також сплачує 600 гривень за проживання у гуртожитку щомісячно( а.с. 40) . Відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, має у власності земельну ділянку (пай ) , автомобіль , на утриманні має неповнолітню дочку [PERSON] ( а.с. 34) . Частиною 1 ст. 182 СК України, в редакції закону чинній з 8 липня 2017 року передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 цієї статті вказано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Судом встановлено, що [PERSON] є працездатною особою за віком, має повнолітнього сина [PERSON] [INFO] який навчається в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» ( м. Харків вул. Кирпичова № 2 п.і. 61002 ) на першому курсі денного відділення ( наказ про зарахування № 1494 СТ від 05.09.2020 року ) Навчається на бюджетній основі , стипендії не має , строк навчання закінчується 30.06.2023 року ( а.с. 8)., та визнає позов частково і не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина який продовжує навчання в сумі 1500 гривень . При таких обставинах справи, коли відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу [PERSON] який продовжує навчання, а останній потребує такої матеріальної допомоги, та враховуючи матеріальні стани обох батьків повнолітнього [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] - у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, приймаючи до уваги те, що позов [PERSON] було частково задоволено ( на 75%) , відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 630 грн.60 коп.

Outcome: partial