Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа ПрАТ «Галицька», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якій просить стягнути на його користь матеріальну шкоду у розмірі 65\~476 грн. 99 коп. та моральну шкоду у розмірі 55000 грн., посилаючись на те, що, що внаслідок ДТП, яка мала місце 26.05.2015 року з вини відповідача, було пошкоджено автомобіль «Volkswagen Caddу» , д/з [NUMBER] , яким керував позивач. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає повному задоволенню у частині відшкодування матеріальної шкоди, у частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 26 травня 2015 року, о 15 годині 10 хвилин, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota», д/з [NUMBER] , рухаючись у м. Одесі, по проспекту Небесної Сотні, на регульованому світлофорі об`єктом перехресті з виїздом від «шкільного» аеродрому здійснив виїзд на заборонений сигнал, що призвели до зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddу», д/з [NUMBER] , внаслідок чого відбулося зіткнення цих автомобілів. За цим фактом співробітниками ВДАІ відносно відповідача та позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. 22.06.2016 року постановою Суворовського районного суду м. Одеси провадження у справі вщодо [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. 25.06.2015 року позивачем до приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 15.01.2016 року постановою Київського районного суду м. Одеси [PERSON] , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП, та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. У постанові зазначено, що вина правопорушника повністю підтверджується зібраними і дослідженими матеріалами справи, зокрема, додатками протоколом про адміністративне правопорушення АП1 №569214 від 27.06.2015 року та додатками до нього. Тобто, вина відповідача [PERSON] підтверджується постановою у адміністративній справі. Розмір матеріальної шкоди, завданої власникові автомобіля «Volkswagen Caddу», д/з [NUMBER] , згідно з проведеною автоварознавчою ю експертизою для визначення вартості матеріальних збитків в результаті ДТП становить суму 64178 грн. 13 коп., що підтверджується висновком експерта №5440 від 28.07.2015 року. За проведення судовим експертом Федотовим Ф.В. експертного дослідження позивачем було сплачено 1200 грн., що підтверджується рахунком № 93, від 08.07.2015 року. Також позивачем за телеграму для сповіщення відповідача про проведення експертизи було сплачено 98 грн. 99 коп. разом з комісією за оплату, що підтверджується квитанцією № 5985 від 08.07.2015 року. Відповідно до ст.ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п.13 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, враховуючи, що, відповідно до статей 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного\~управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 "Правил дорожнього руху України" (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Згідно з п.4 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди. завданої джерелом підвищеної небезпеки, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що, відповідно до статей\~1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог ст. 1166\~ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п. 1. ч. 1.\~ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 3\~ст. 386 ЦК України\~передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем адміністративним правопорушенням позивачеві завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. Оскільки майнову шкоду відповідач [PERSON] заподіяв умисно, не вчинив жодних заходів щодо її відшкодування, та, виходячи із засад виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що вимогу про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, у розмірі 4000 грн. \~\~ \~ \~ \~ \~Враховуючи, що розмір матеріальних збитків доведений експертним дослідженням, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача\~ [PERSON] \~на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди, що заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 64 178 грн., 13 коп. та 1298 грн. 99 коп. понесених позивачем витрат у зв`язку з оплатою вартості експертного дослідження пошкодженого автомобіля. Позивачем за подання позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1206 грн. 21 коп. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Отже, з відповідача [PERSON] \~ підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1206 грн. 21 коп.

Outcome: partial