Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON]\~ звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Прокуратури Закарпатської області, Державної казначейської служби України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ГУ ДКСУ в\~ Закарпатській області\~ про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю органів досудового розслідування і прокуратури. Мотивуючи свої позовні вимоги,\~ вказує на те, що 06 березня 2008 року слідчим з особливо важливих справ прокуратури Закарпатської області винесено постанову про порушення відносно неї кримінальної справи за частиною пятою статті 191, частиною другою статті 366, частиною другою статті 209 Кримінального кодексу України (далі КК України). Того ж дня , тобто 06 березня 2008 року слідчим з особливо важливих справ прокуратури Закарпатської області винесено щє дві постанови про порушення відносно неї кримінальної справи за частиною пятою статті 191, частиною другою статті 366, частиною першою статті 209 КК України та за частиною першою статті 222 КК України, які постановою слідчого з особливо важливих справ прокуратури Закарпатської області від 06 березня 2008 року обєднані в одне провадження під № 9706407. 06 березня 2008 року обрано відносно неї запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд та предявлено обвинувачення у вчиненні злочинів, а також постановою слідчого з особливо важливих справ прокуратури Закарпатської області від 06 березня 2008 року накладено арешт на її майно. Слідчим\~був\~складений\~відносно\~ неї\~обвинувальний\~ висновок\~за\~ ч.5 ст.191,ч.2 ст.366, ч.1,2 ст. 209, ч. 1 ст.222 КК України, який\~був\~затверджений\~ прокурором,\~ і\~ 02.04.2008 року скерований\~ для\~розгляду\~в\~Ужгородський\~міськрайонний суд\~ Закарпатської \~ області. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 18.12.2008 року кримінальну справу про обвинувачення [PERSON] в скоєнні злочинів передбачених ч.5 ст.191,ч.2 ст.366, ч.1,2 ст. 209, ч. 1 ст.222 КК України повернуто прокуратурі Закарпатської області для проведення додаткового розслідування. Ухвалою\~колегії\~суддів\~Апеляційного\~суду\~ Закарпатської\~області\~від \~18.03.2009\~ року\~ постанову Ужгородського міськрайонного суду від 18.12.2008 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до того ж суду. Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 03.10.2011 року за обвинуваченням за ч.5 ст.191,ч.2 ст.366, ч.1,2 ст. 209, ч. 1 ст.222 КК України її виправдано за відсутністю в її діях складу злочину. Ухвалою\~колегії\~суддів\~Апеляційного\~суду\~ Закарпатської\~області\~від \~13.03.2012\~ року\~ вирок Ужгородського міськрайонного суду від 03.10.2011 року скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд до того ж суду. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 16.11.2012 року кримінальну справу знов повернуто прокуратурі Закарпатської області для проведення додаткового розслідування. В подальшому, ухвалою\~колегії\~суддів\~Апеляційного\~суду\~ Закарпатської\~області\~від \~26.02.2013\~ року\~ постанову Ужгородського міськрайонного суду від 16.11.2012 року скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд до того ж суду. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 30.04.2014 року кримінальну справу в черговий раз повернуто прокуратурі Закарпатської області для проведення додаткового розслідування, а відомості про вчинені позивачем злочини внесено до ЄРДР. Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури області від 10 серпня 2015 року кримінальне провадження щодо неї закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КПК України у звязку з невстановленням достатніх доказів для доведення її винуватості в суді у вчиненні злочинів передбачених ч.5 ст.191,ч.2 ст.366, ч.2 ст. 209, ч. 1 ст.222 КК України. Таким чином, вона перебувала під слідством та судом з 06 березня 2008 року до 10 серпня 2015 року, а всього 7 років 6 місяців 4 дні. Вважає, що застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, проведення обшуку за місцем її проживання та за місцем знаходження юридичної особи ТОВ Віма директором якої була позивач, накладення арешту на квартиру, що належить їй на праві приватної власності та здійснення відносно неї кримінального провадження було незаконним. Позивач зазначає, що протягом\~усього\~досудового\~слідства\~та\~під\~час\~розгляду\~справи\~ судом\~були\~порушені\~її\~нормальні\~життєві\~звязки.\~ Для\~організації\~свого \~життя\~вона\~витратила додаткові\~зусилля.\~ Моральні\~страждання,\~отримані\~нею\~при\~ незаконному\~притягненні\~до\~ кримінальної\~ відповідальності\~ та\~перебуванні\~під\~судом,\~ позбавили\~\~можливості\~ реалізовувати\~ свої\~звички\~та\~бажання.\~ Погіршились\~\~стосунки\~із\~оточуючими\~ людьми, зокрема сусідами, вчителями дитини в навчальному закладі , \~так\~як\~її\~тривалий\~час\~ вважали\~злочинцем,\~ знизився\~\~авторитет\~в\~суспільстві, як керівника підприємства \~і\~це\~при\~тому,\~ що\~вона\~була керівником підприємства .\~Їй завдано\~моральну\~шкоду\~ тими\~органами,\~які\~ повинні\~захищати\~ права\~і\~свободи\~ людини,\~громадянина,\~стояти\~на \~шляху\~протиправних\~ зазіхань\~ окремих\~\~ представників\~ правоохоронних\~ структур. Позивач вважає, що сам\~факт\~притягнення,\~ і\~проведена\~посадовими\~ особами\~ органів\~досудового\~слідства\~і\~прокуратури\~процедура\~незаконного\~притягнення\~її\~- \~законослухняної\~ людини\~ до\~кримінальної\~відповідальності\~ за\~злочини,\~які\~вона\~не\~скоювала,\~ перебування\~7 років 6 місяців 4 дні під\~слідством\~і\~судом\~в\~статусі\~ обвинуваченого\~ ,\~вочевидь\~вже\~є\~ тими\~обставинами,\~ що\~спричинили\~\~глибоку\~душевну\~і\~психологічну\~травму,\~ викликали\~повязані\~з\~цим\~ моральні\~ страждання\~і\~переживання. З\~урахуванням\~тривалості\~перебування\~її\~під\~слідством\~і\~судом,\~ вважає,\~що\~в\~цей\~час\~вона користувалася\~обмеженою\~свободою,\~оскільки відносно неї застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, \~від\~неї\~було\~відібрано\~зобов'язання\~не\~ виїжджати\~із\~місця\~ постійного\~ проживання\~ без\~дозволу слідчого\~та\~суду,\~ була\~порушена\~морально-психологічна\~атмосфера\~в\~сім'ї. Крім того, позивач зазначає, що\~стосується\~"інших\~негативних\~наслідків",\~ то\~найбільш\~ непоправним\~серед\~них\~слід\~назвати\~страх,\~який\~залишиться\~з\~нею\~назавжди.\~Страх \~громадянина\~ перед\~власною\~державою. Посилаючись на зазначені обставини , на\~те,\~що\~неправомірними\~діями\~ органів\~досудового\~ розслідування\~та\~прокуратури\~їй \~завдано\~моральних\~страждань\~та\~ порушено\~усталений\~спосіб\~її життя та на право на відшкодування шкоди, завданої на підставі незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного захисту підписку про невиїзд на підставі статті 1176 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивач [PERSON] просить стягнути на її користь з державного бюджету України шляхом списання з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України моральну шкоду завдану їй незаконними рішеннями, діями , бездіяльністю органів досудового розслідування і прокуратури в сумі 621 426,40 грн. В ході судового розгляду справи, позивач [PERSON] скориставшись правом передбаченим ст. 31 ЦПК України подала заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просила суд стягнути на її користь з державного бюджету України шляхом списання з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України моральну шкоду завдану їй незаконними рішеннями, діями , бездіяльністю органів досудового розслідування і прокуратури в сумі 1 242 852,80 гривень. В судовому засіданні позивач підтримала збільшені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові та заяві про збільшення позовних вимог . В\~своїх\~поясненнях\~посилалася\~ на\~ обставини,\~що\~викладені\~в\~позові.\~ Представник відповідача прокуратури Закарпатської області [PERSON] в судовому засіданні \~позовні вимоги \~заперечив. Зокрема зазначив, що позивач [PERSON] є особою, яка є реабілітованою у відповідності до положень КК України і вправі звертатись до суду за захистом порушених прав. Наголосив на тому, що діючим законодавством визначено мінімальний розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню у\~разі,\~ коли\~ незаконні\~дії\~органів\~дізнання,\~досудового\~слідства,\~прокуратури\~і\~суду\~завдали\~ моральної\~ втрати\~ громадянинові. Розмір моральної шкоди, яку просить позивач відшкодувати є завищеною, не дивлячись на ті обставини , які були зазначені позивачем. Просив суд відмовити в задоволені збільшених позовних вимог. Представник відповідача \~Державної казначейської служби України\~в судовому засіданні позовні вимоги \~заперечив з підстав та мотивів викладених у письмових запереченнях, що надійшли на адресу суду 30.03.2016 року. З аналогічних підстав заперечив проти позовних вимог представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ГУ ДКСУ в\~ Закарпатській області\~. Заслухавши пояснення позивача, заперечення представників відповідачів та третьої особи, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для\~ розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 06 березня 2008 року слідчим з особливо важливих справ прокуратури Закарпатської області [PERSON] винесено постанову про порушення відносно [PERSON] кримінальної справи за частиною пятою статті 191, частиною другою статті 366, частиною другою статті 209 Кримінального кодексу України (далі КК України). ( а.с. 10-11) Того ж дня , тобто 06 березня 2008 року слідчим з особливо важливих справ прокуратури Закарпатської області [PERSON] винесено щє дві постанови про порушення відносно [PERSON] кримінальної справи за частиною пятою статті 191, частиною другою статті 366, частиною першою статті 209 КК України та за частиною першою статті 222 КК України, які постановою слідчого з особливо важливих справ прокуратури Закарпатської області [PERSON] від 06 березня 2008 року обєднані в одне провадження під № 9706407. ( а.с.12-16) Як встановлено судом, 06 березня 2008 року слідчим з особливо важливих справ прокуратури Закарпатської області [PERSON] предявлено [PERSON] обвинувачення у скоєнні злочинів , передбачених частиною пятою статті 191, частиною другою статті 366, частиною першою та частиною другою статті 209 КК України , частиною першою статті 222 КК України, а також 06 березня 2008 року обрано відносно [PERSON] запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з м. Ужгорода. ( а.с. 30-31; 33-44) Як встановлено судом, 06 березня 2008 року слідчим з особливо важливих справ прокуратури Закарпатської області [PERSON] накладено арешт на майно обвинуваченої [PERSON] ( а.с. 32) Судом встановлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 18.12.2008 року кримінальну справу про обвинувачення [PERSON] в скоєнні злочинів передбачених ч.5 ст.191,ч.2 ст.366, ч.1,2 ст. 209, ч. 1 ст.222 КК України повернуто прокуратурі Закарпатської області для проведення додаткового розслідування, запобіжний захід обраний відносно [PERSON] підписку про невиїзд залишено без змін ( а.с. 45-54) Ухвалою\~колегії\~суддів\~Апеляційного\~суду\~ Закарпатської\~області\~від \~18.03.2009\~ року\~ постанову Ужгородського міськрайонного суду від 18.12.2008 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до того ж суду. ( а.с. 55-59) Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 03.10.2011 року [PERSON] у предявленому обвинуваченні за ч.5 ст.191,ч.2 ст.366, ч.1,2 ст. 209, ч. 1 ст.222 КК України визнано невинуватою і виправдано у звязку з відсутністю в діянні складу злочину. ( а.с. 60-95) Ухвалою\~колегії\~суддів\~Апеляційного\~суду\~ Закарпатської\~області\~від \~13.03.2012\~ року\~ вирок Ужгородського міськрайонного суду від 03.10.2011 року скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд до того ж суду. ( а.с. 96-109) Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 16.11.2012 року кримінальну справу про обвинувачення [PERSON] за ч.5 ст.191,ч.2 ст.366, ч.1,2 ст. 209, ч. 1 ст.222 КК України повернуто прокуратурі Закарпатської області для проведення додаткового розслідування. ( а.с. 110-130) Як встановлено судом, ухвалою\~колегії\~суддів\~Апеляційного\~суду\~ Закарпатської\~області\~від 26.02.2013\~ року\~ постанову Ужгородського міськрайонного суду від 16.11.2012 року скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд до того ж суду. ( а.с. 131-142) Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 30.04.2014 року кримінальну справу про обвинувачення [PERSON] за ч.5 ст.191,ч.2 ст.366, ч.1,2 ст. 209, ч. 1 ст.222 КК України повернуто прокурору Закарпатської області для проведення додаткового розслідування ( а.с. 143-165) Як встановлено судом до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень , передбачених ч.5 ст.191,ч.2 ст.366, ч.2 ст. 209, ч. 1 ст.222 КК України ( а.с. 166-170) Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Закарпатської області від 10 серпня 2015 року кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КПК України у звязку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості [PERSON] в суді у вчиненні злочинів передбачених ч.5 ст.191,ч.2 ст.366, ч.2 ст. 209, ч. 1 ст.222 КК України і вичерпані можливості їх отримати . Запобіжний захід обраний [PERSON] у вигляді підписки про невиїзд скасовано, а також скасовано арешт на майно [PERSON] ( а.с. 173-197) Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями субєктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Саме , до викладеного вище , зводяться правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-440 цс16 від 25.05.2016 року. Відповідно до положень ч.ч.2,7 ст.1176 ЦК України - право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Зазначені положення Закону спростовуть доводи представника відповідача Державної казначейської служби України про те, що громадянин має право на відшкодуваня шкоди за рахунок держави лише у випадках встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду ( крім ухвал чи постанов суду про повернення справи на додаткове розслідувння чи новий судовий розгляд) факту незаконного проведення обшуку та незаконного застосуваня заходів обмеження до позивача в ході проведення досудового слідства. Відповідно до пункту пятого статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Частиною\~1\~ст.4\~вказаного\~Закону\~передбачено\~порядок\~відшкодування\~шкоди,\~визначеної\~п.п.1,3,4 і \~5\~ст.3\~цього\~Закону,\~ за\~рахунок\~коштів\~державного\~бюджету. Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом виходячи з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Саме до цього зводяться правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2203 цс15 від 02.12.2015 року. Суд\~вважає\~доведеним\~те,\~що\~позивач [PERSON]\~ має\~право\~на\~відшкодування\~ моральної\~ шкоди,\~завданої\~їй\~внаслідок\~незаконного\~ притягнення\~як\~обвинуваченої,\~ незаконного застосування запобіжного заходу, при\~цьому,\~моральна\~шкода\~ підлягає\~відшкодуванню\~ незалежно\~від\~вини\~посадових\~осіб\~органів\~дізнання,\~слідства,\~прокуратури \~оскільки\~наявна постанова прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Закарпатської області від 10 серпня 2015 року згідно якої кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КПК України у звязку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості [PERSON] в суді у вчиненні злочинів передбачених ч.5 ст.191,ч.2 ст.366, ч.2 ст. 209, ч. 1 ст.222 КК України і вичерпані можливості їх отримати і \~незаконність\~її \~перебування\~під\~слідством\~та\~судом\~встановлено\~цьою постановою.\~ Проте,\~щодо\~розміру\~відшкодування\~ моральної\~шкоди\~суд\~виходить\~з\~часу\~ незаконного\~ перебування\~під\~слідством\~та\~судом\~позивача\~[PERSON]\~,\~а\~саме\~з\~ 06.03.2008\~року\~ (\~предявлення обвинувачення)\~по\~10.08.2015\~року\~(\~винесення\~постанови прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Закарпатської області про закриття кримінального провадження щодо [PERSON] на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КПК України\~),\~ та\~враховує\~при\~визначенні\~ розміру\~ моральної\~шкоди\~позбавлення\~позивача\~можливостей\~у\~повному\~обсязі\~реалізувати\~ним\~свої\~звички\~і\~бажання,\~ оскільки користувалася\~обмеженою\~свободою,\~так як відносно неї застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, порушення\~морально-психологічної\~атмосфери\~в\~сім'ї. Крім того, при \~ визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, межі якого визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподаткованим мінімумом доходів громадян, суд виходить з розміру мінімальної заробітної плати, що був установлений на час розгляду справи. Відповідно до статті 8 ЗУ Про державний бюджет України на 2016 рік установлено з 1 травня 2016 року мінімальну заробітну плату на рівні 1 тис. 450 гривень. Аналізуючи докази, надані позивачем у судовому засіданні на підтвердження позовних вимог ,суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог. З урахуванням викладеного та з урахуванням всіх обставин справи, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку , що розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під сліством та судом, виходячи з трьохкратного співвідношення з мінімальним розміром заробітної плати. Оскільки [PERSON]\~ перебувала під слідством і судом з 06.03.2008\~року по 10.08.2015\~року\~, тобто 89 повних місяців, то розмір відшкодування моральної шкоди становить 387 150,00 гривень ( мінімальна заробітна плата 1450,00 грн. * кількість місяців 89 * кратність 3) Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. У відповідності до\~ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу, вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку , що позовні вимоги\~ є підставними\~ і обгрунтованими\~ та підлягають\~ до\~ часткового задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Відповідно\~до\~ч.\~2\~ст.\~88\~ЦПК\~України,\~судові\~витрати\~компенсуються\~за\~ рахунок\~держави,\~ оскільки\~сторони\~звільненні\~від\~сплати\~судових\~витрат Враховуючи\~вищевикладене\~та\~

Outcome: partial