Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач виконком Металургійної районної у місті ради звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що на реєстраційному обліку у кімнаті [ADDRESS], знаходиться [PERSON]. Гуртожиток за вказаною вище адресою належить до комунальної власності міста, кімната [NUMBER] не приватизована та не є приватною власністю відповідача [PERSON]. Вказує, що відповідач тривалий час, з січня 2015 року, у кімнаті фактично не мешкає, його місце перебування невідоме, будь-яка інформація про нього відсутня. Оплата за комунальні послуги по кімнаті не виконується в повному обсязі, що призводить до неякісного обслуговування житлового фонду та збільшення заборгованості за спожиті енергоносії. Просить визнати [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS]. Представник позивача, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, до суду не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. З наявного в матеріалах справи зворотнього поштового повідомлення вбачається, що повістки про виклик до суду надсилалась відповідачу [PERSON] за адресою його реєстрації, зазначеною в позовній заяві, проте повернулись без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Виходячи з положень ч. 4 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на реєстраційному обліку у кімнаті [ADDRESS], з 25.10.2004 р. знаходиться [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою КП "Житлово-експлуатаційна організація № 8", дільниця № 1 від 03.02.2016 р. № 620 та відповіддю відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Дзержинської районної у місті ради від 21.04.2016 р.. Як вбачається з довідки виконкому Металургійної районної у місті ради від 12.10.2016 р., [PERSON], [INFO], який зареєстрований у гуртожитку на [ADDRESS], не приймав участь у приватизації даної кімнати у гуртожитку. Станом на 01.10.2016 р. кімната не приватизована. Як вбачається з акту від 12.09.2016 р., відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 01.01.2015 року не проживає та не має особистих речей. Як вбачається з довідки КП "Житлово-експлуатаційна організація № 8" дільниця №1, від 03.02.2016 р. № 621, [PERSON] за адресою [ADDRESS] має заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.01.2016 р. в розмірі 8072,00 грн.. Як вбачається з довідки ТОВ "Сітісервіс- КР" № 113 від 12.10.2016 р., відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] має заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.10.2016 р. в розмірі 2234,65 грн.. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 ч. 1 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 зі змінами та доповненнями, у справах про визнання наймача або членів його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім»ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] понад 6 місяців, а відповідно, втратив право користування спірним житловим приміщенням. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - [ADDRESS]. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 1378,00 грн. у вигляді сплаченого судового збору, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved