Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

20.11.2020 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.10.2010 Жовтневим відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей: [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2015 р.н., в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн на кожного, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.10.2010. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, сварок, різних поглядів на життя. Подальше спільне життя неможливе і суперечить інтересам позивача. З липня 2020 року припинено ведення спільного господарства та сумісне проживання. Спору про поділ майна та місця проживання дітей не має. Відповідач офіційно не працює, але заробляє кошти. Інших дітей не має. Аліменти на утримання дітей не сплачує. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою від 10.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Відповідачем подано до суду відзив із запереченнями проти позову в якому останній вказав, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Щодо стягнення аліментів на утримання дітей зазначив, що він є інвалідом третьої групи з дитинства, отримує пенсію по інвалідності, яка є єдиним доходом. Від сплати аліментів на утримання дітей не відмовляється. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у поданій заяві просила провести судовий розгляд у її відсутність. Заяв про відкладення судового засідання, відповіді на відзив до суду не надходило. У судовому засідання відповідач [PERSON] надав пояснення в яких не заперечував проти розірванні шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. При ухваленні рішення просив врахувати обставини, викладені у відзиві. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , 23..102010 між [PERSON] та [PERSON] Жовтневим відділом РАЦС Харківського МУЮ було зареєстровано шлюб, актовий запис № 636 (а. с. 14). Сторони мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження, Серії [NUMBER] від 28.07.2011, Серії [NUMBER] від 22.08.2015 (а. с. 8, 9). Факт проживання дітей разом із позивачем [PERSON] не спростовано відповідачем та підтверджується копією довідки № 1575 від 11.11.2020 про склад сім`ї та копією акту обстеження матеріально-побутових умов від 16.11.2020 (а. с. 10, 11). Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Спір з приводу поділу майна подружжя та місця проживання дітей відсутній. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із частиною 1, 2 статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: - дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; - дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. - осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. З матеріалів справи вбачається, що відповідач офіційно не працює, отримує пенсійні виплати. Позивач визначив розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн на кожну дитину (загалом 5000 грн), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] , як батько дітей зобов`язаний їх утримувати, не заперечував проти стягнення аліментів. В свою чергу, визначений позивачем розмір аліментів перевищує сукупний дохід, який отримує відповідач, отримуючи пенсійні виплати. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та часткове задоволення позову в частині стягнення аліментів. Відтак, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей, щомісячно, із подальшою індексацією відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Згідно положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн 80 коп. за вимогу про стягнення аліментів, від якої позивач при поданні позову була звільнена. Крім того, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України належить рішення суду допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial