Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради 11.04.2016р. звернулася в суд з позовом до [PERSON], про виселення її з неповнолітнім сином [PERSON], 26.01.2000р.н., з квартири №15 на вул.Тичини,15 в м.Львові зі зняттям їх з реєстрації місця проживання. В обґрунтування позову покликається на те, що [PERSON] з сином зареєстровані в квартирі №15 на вул.Тичини,15 в м.Львові, що складається з 1 кімнати площею 17,0кв.м, спільних коридору і кухні. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований у квартирі №4а на вул.Тичини,15 в м.Львові. При передачі в комунальну власність вказаного будинку ВАТ «Маяк» надав ряд документів, серед яких наказ голови правління ВАТ «Маяк» №69 від 06.04.2007р. про затвердження перепланування нежитлових приміщень, в якому зазначено про надання [PERSON] приміщення №3 з 2 кімнат житловою площею 41,0кв.м, кухні-їдальні 23,5кв.м, комунальних вигод, а [PERSON] здає кімнату №15 і кімнату №4 в будинку №15. В результаті проведених перепланувань з наданих приміщень було утворено квартиру №117 на вул.Тичини,15 в м.Львові. Рішенням виконкому ЛМР від 19.10.2012р. №710 зобовязано Шевченківську районну адміністрацію укласти договір найму на квартиру №117 з [PERSON] на сімю з 3-х осіб: він, дружина [PERSON], дитина [PERSON] 13.03.2013р. Шевченківська районна адміністрація видала розпорядження №110 «Про укладення договору найму житлових приміщень квартири №117 на вул.Тичини,15» [PERSON] на сімю з 3-х осіб. [PERSON] 09.03.2016р. зареєструвався у вказаній квартирі. Відповідачка з дитиною переселитися у квартиру №117 (надану їй як члену сімї) відмовилася. В судових засіданнях представники позивача зазначені позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини та наведені у ній правові підстави. Просять позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] і її представник в судових засіданнях позовних вимог не визнали, пояснили, що шлюб з [PERSON] розірвано. Заяв і зобовязань на звільнення квартири №15 відповідачка не давала. За власні кошти колишнім подружжям була розроблена проектно-кошторисна документація і нежитлові приміщення переобладнані в квартиру №117. Представники Львівської міської ради, органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, показання свідка, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що [PERSON] з дитиною [PERSON] на підставі ордера ВАТ «Маяк» від 12.12.2005р. на жилу площу в гуртожитку, зареєстровані та проживають в квартирі №15 на вул.Тичини,15 в м.Львові, яка складається з однієї кімнати площею 17,0кв.м, спільні коридор та санвузол. На даний час будинок №15 на вул.Тичини в м.Львові має статус житлового, переданий в комунальну власність. На виконання рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.10.2012р. №710 розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 13.03.2013р. №110 вирішено укласти договір найму житлового приміщення [PERSON] на квартиру №117 на вул.Тичини,15 в м.Львові з 2-х кімнат площею 41,0кв.м, кухні, коридору, комунальних вигод, загальною площею 81,0кв.м. на сімю з 3-х осіб : він, дружина [PERSON], син [PERSON], 26.01.2000р.н. [PERSON] у вказану квартиру вселився, знявшись з реєстрації за попереднім місцем проживання. [PERSON] з дитиною вселятися у цю квартиру та звільняти квартиру №15 відмовилася. З пояснень відповідачки [PERSON] та свідка [PERSON], останній займався виготовленням необхідної проектно-кошторисної та дозвільної документації на перепланування нежитлових приміщень в гуртожитку на вул.Тичини,15 під житлові приміщення, затративши на неї власні кошти. За його власні кошти було проведено саме перепланування, ні бюджетні, ні відомчі кошти ВАТ «Маяк» при цьому не використовувалися. 17.06.2016р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що стверджується копією Свідоцтва. Встановлено, що [PERSON] згоди на надання їй, як члену сім'ї [PERSON], квартири №117 та згоди на звільнення квартири №15 на вул.Тичини,15 в м.Львові не давала. ЇЇ заява від 05.03.2013р., у якій вона не заперечує щодо укладення договору житлового найму на квартиру №117 на вул.Тичини,15 в .Львові з [PERSON], за кошти якого (понад 250 тисяч гривень) була збудована ця квартира, не може розцінюватися як згода на надання житла та звільнення квартири №15 на вул.Тичини,15. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В обґрунтування позовних вимог Шевчеківська районна адміністрація покликається на норми ч.1 ст.109 ЖК України, відповідно до якої виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Дана норма є відсилочною. Проте, позивач у своєму позові не вказує у відповідності до якої норми та якого закону він просить суд ухвалити рішення про виселення відповідачів з жилого приміщення, яке їм було надано в установленому порядку. Виселення осіб з жилих приміщень без законних на те підстав не допускається. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed