Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

13.01.21 до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] , в якій вона просить суд: - встановити факт прийняття спадщини після померлого в смт Золочів Золочівського району Харківської області [INFO] [PERSON] , [INFO] за його заповітом, посвідченим державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Пендюріною Л.С., зареєстрованим в реєстрі за №8 від 11 січня 1999 року, позивачем [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка має адресу місця реєстрації: [ADDRESS] ; - визнати недійним свідоцтво про право на спадщину за законом від 01 квітня 2003 року, реєстровий №338, після померлого [INFO] в смт Золочів Золочівського району Харківської області [PERSON] , [INFO] , видане його дружині [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою [ADDRESS] , державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Чабан Н.П., на земельну ділянку площею 4,8653 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Золочівської селищної ради та належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №016299, виданого 11 грудня 2002 року, на підставі розпорядження Золочівської райдержадміністрації від 25 листопада 2002 року №321, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №585; - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка має адресу місця реєстрації: [ADDRESS] , право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , на земельну ділянку площею 4,8653га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Золочівської селищної ради. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя залишив заповіт, за яким все своє майно заповів позивачу. На час своєї смерті [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , дітей у них не було. Позивач спадщину прийняла, вступивши в управління спадковим майном, проте через відсутність правовстановлюючих документів оформила право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та майновий пай ТОВ «Золочівське» (колишнє КСП «Київська Русь») в судовому порядку. [INFO] померла [PERSON] .. Після її смерті до позивача надійшов лист державного нотаріуса, в якому їй було повідомлено про необхідність надання документів на будинок [ADDRESS] у зв`язку із бажанням спадкоємців [PERSON] оформити свої спадкові права на майно спадкодавці. Під час пошуку вказаних документів позивач знайшла свідоцтво про право на спадщину після [PERSON] на земельну ділянку, яке було видане його дружині [PERSON] , не зважаючи на те, що за заповітом [PERSON] зазначена земельна ділянка мала б бути успадкованою позивачем. Проте при зверненні до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] на спірну земельну ділянку, їй було відмовлено, оскільки раніше вже було видано свідоцтво про право на спадщину на це майно. У зв`язку з чим в даний час позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. Ухвалою судді Квітки О.О. від 18.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, провадження по справі відкрито в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання за участю сторін, витребувано із Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області, код за ЄДРПОУ 02893509, належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи №114/2003, відкритої після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] ; матеріалів спадкової справи № 181/2008, відкритої після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , що проживали за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 22.02.2021 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . 24.03.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , подана представником адвокатом Даниловим М.О., в якій він просить суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування: - на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; - на земельну ділянку площею 4,8653 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області. Судові витрати просив покласти на відповідачів. Цивільна справа була розподілена в провадження судді Чернової О.В. 24.03.2021. Ухвалою суду від 14.04.2021 залучено як співвідповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 05.05.2021 об`єднано справи №622/27/21 та №622/329/21 в одне провадження. Об`єднаній цивільній справі присвоєно №622/27/21. Ухвалою суду від 20.05.2021 було закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті, витребувано у [PERSON] належним чином завірені копії правовстановлюючих документів та будинкової книги на будинок [ADDRESS] , викликано свідків. У судовому засіданні 11.08.2021 позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Ісоєв М.Н. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, проти задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] заперечували, просили відмовити у зустрічному позові. У своїх письмових поясненнях зазначили, що після смерті [PERSON] позивач вступила у фактичне управління спадковим майном, проте, коли вона попросила дружину померлого [PERSON] надати їй правовстановлюючі документи на майно померлого для оформлення своїх спадкових прав у порядку спадкування за заповітом, та їй відповіла, що не знає, де вони знаходяться. А сама, ввівши в оману позивача, отримала свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом на спірну земельну ділянку. А позивач через відсутність правовстановлюючих документів вимушена була звернутися до суду. Так, рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 09.04.2008 за нею було визнано право власності на житловий будинок та майновий пай в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] .. А про земельну ділянку вона дізналася лише після отримання у 2020 році листа державного нотаріуса про надання правовстановлюючих документів на майно для оформлення спадкових прав [PERSON] .. Представник позивача за зустрічним позовом - адвокат Данилов М.О. в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та без участі позивача, підтримав позовні вимоги [PERSON] , просив їх задовольнити, водночас просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі у письмових поясненнях зазначив, що на його думку, [PERSON] дізналася про наявність спірної земельної ділянки набагато раніше ніж з листа державного нотаріуса, оскільки проживала у будинку, який належав померлій [PERSON] та мала доступ до правовстановлюючих документів, а отже сплив строк позовної давності щодо вимоги про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, а із заявою про поновлення пропущеного строку вона не зверталася, як не надавала також і доказів на підтвердження поважності його пропуску. Крім того, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину лише у 2003 році, тоді як її чоловік помер у 2001 році. А отже, сплив шестимісячний строк прийняття спадщини для [PERSON] , а тому вона не може вважатися такою, що спадщину прийняла. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили,заяви про розгляд справи без їх участі чи відкладення судового розгляду не подали. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення про вручення судових повісток. Золочівський селищний голова Коваленко В.М. завчасно подав до канцелярії суду письмове клопотання, в якому просив провести розгляд справи без участі їх представника, винести рішення на розсуд суду. Державний нотаріус Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. на запит суду надала належним чином засвідчені матеріали спадкових справ після [PERSON] та [PERSON] , а також звернулася до суду із заявою, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, прийняти рішення на розсуд суду. Допитаний як свідок [PERSON] пояснив, що позивачка [PERSON] є його племінницею, відповідачку [PERSON] не знає. Йому відомо, що в [ADDRESS] , проживало подружжя [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] був його сватом, у них склалися добрі стосунки. Перед смертю [PERSON] хворів і за ним доглядали [PERSON] (батьки [PERSON] ). Вони ж допомагали із організацією похорон [PERSON] .. За [PERSON] також доглядала [PERSON] та разом із батьками організовували її поховання. Оскільки він займався газифікацієї вулиці, то йому відомо, що Ѕ будинку, де проживали [PERSON] належить [PERSON] . Допитана як свідок [PERSON] показали, що вона знає позивача [PERSON] із дитинства. [PERSON] проживав разом із своєю дружиною [PERSON] по сусідству із нею. У них був будинок на дві частини. В останні роки життя [PERSON] хворів і про нього дбали [PERSON] та його донька [PERSON] . [PERSON] . [PERSON] не допомагала. Допитана як свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її двоюрідна сестра, а відповідачку [PERSON] вона взагалі не знає. Коваленки дбали про [PERSON] і останні в розмовах казали, що їхній будинок залишиться [PERSON] . Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання 16.09.2021 не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , про що районним бюро ЗАГС м. Золочева 16 грудня 1954 року було складено актовий запис №157 та цього ж дня видано відновлене свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , про що місцевим відділом актів громадянського стану НКВС УРСР по Харківській області 15 лютого 1938 року було складено актовий запис №19. 10 серпня 1948 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Золочівським бюро ЗАГС 07 січня 1950 року, актовий запис № 2, про що 30 січня 1950 року було видане відповідне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] . 25 лютого 1960 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , 1938 року народження, зареєстрований Гур.Козачанською сільською радою Золочівського району, актовий запис № 2, про що було видане відповідне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] . [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , про що Золочівською селищною радою 06 травня 1952 року було складено актовий запис № 74 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , про що рай бюро ЗАГС м. Золочів 17 липня 1960 року було складено актовий запис № 128 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 11 січня 1999 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно до якого: усе своє майно, де б таке не знаходилося, та з чого б воно не складалося, на яке за законом матиме право, заповів [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Пендюріною Л.С., зареєстрований в реєстрі за № 8. Станом на 20.08.2019 вказаний заповіт є чинним. [INFO] у віці 65 років в смт Золочів Золочівського району Харківської області помер [PERSON] , про що 20 грудня 2001 року Золочівською селищною радою Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 247, та того ж дня видане відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . На підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.04.2003 реєстровий №338, виданого Золочівською державною нотаріальною конторою [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 4,8653 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Золочівської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6322680000:01:002:0301, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №755468 від 25.04.2003, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1139. [INFO] у віці 78 років в смт Золочів Золочівського району Харківської області померла [PERSON] , про що 05 вересня 2005 року Золочівською селищною радою Золочівського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 184, та того ж дня видане відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [INFO] у віці 69 років в смт Золочів Золочівського району Харківської області померла [PERSON] , про що 12 жовтня 2007 року Золочівською селищною радою Золочівського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 233, та того ж дня видане відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 09.04.2008 задоволено позовні вимоги [PERSON] , визнано за нею право власності порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташоване по [ADDRESS] та на майновий пай на суму 19967 грн або 0,386 % з числа пайового фонду ТОВ «Золочівське» колишнього КСП «Київська Русь» після померлого [INFO] [PERSON] . Рішення набрало законної сили 21.04.2008. Право власності зареєстроване в КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» 01.07.2008 в реєстровій книзі № 2, запис № 752. Вказане підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» від 03.07.2008 №19396178, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.08.2019 №177766498. З інформації в.о. начальника відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Голобородько Л. від 23.08.2019 №439/112-19 Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] було виготовлено та видано відповідно до книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ХР №016299 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва реєстраційний номер 585 від 11.12.2002. Відповідно до інформації Золочівського селищного голови Канівця Л.В. від 12.12.2019 №02-19/7995 відсутні відомості про реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] . З довідок секретаря Золочівської селищної ради Садового В.А. від 31.12.2020 № 02-20/5292 та № 02-20/5291 згідно із записом в будинковій книзі станом на 19.12.2001 (день смерті померлого) [PERSON] значився зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті [INFO] у вказаному домоволодінні була зареєстрована та проживала [PERSON] - дружина. Згідно із записом в будинковій книзі станом на [INFO] (день смерті померлої) [PERSON] значилася зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті [INFO] у вказаному домоволодінні ніхто не був зареєстрованим. Згідно з належним чином завіреною копією спадкової справи № 114/2003, наданою на виконання ухвали суду від 18.01.2021 Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області 01 квітня 2003 року заведена спадкова справа №114/2003, після померлого [INFO] [PERSON] . 01.04.2003 до нотаріальної контори за вх. №200 надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину від дружини померлого [PERSON] .. Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини тощо до нотаріальної контори не надходило. 01.04.2003 державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Чабан Н.П. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,8653 га після [PERSON] , померлого [INFO] , зареєстроване в реєстрі за № 338. Більше свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом нікому не видавалися. 11.01.1999 від імені [PERSON] Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області посвідчено заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 8, статус чинний. Вказані відомості підтверджуються також інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 21.01.2021 № 63247916 та № 63247923. Згідно з належним чином завіреною копією спадкової справи № 181/2008, наданою на виконання ухвали суду від 18.01.2021 Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області 18 березня 2008 року заведена спадкова справа №181/2008, після померлої [INFO] [PERSON] . 18.03.2008 до нотаріальної контори за вх. №430 надійшла заява про прийняття спадщини від племінниці померлої [PERSON] .. 26.03.2008 до нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] із заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] , яка була зареєстрована за вх. № 1174 . Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини тощо до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом нікому не видавалися. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. Вказані відомості підтверджуються також інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 21.01.2021 № 63247995 та № 63247998. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.12.2020 №1894/02-31, винесеною державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 4,8653 га, що розташована на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , оскільки відсутні документи на підтвердження місця відкриття спадщини та кола спадкоємців, які фактично прийняли спадщину, а також відсутні правовстановлюючі документи на майно. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.12.2020 №1907/02-31, винесеною державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 4,8653 га, що розташована на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки спадкова справа № 114/2003 після померлого [INFO] [PERSON] закінчена, свідоцтво на вказану земельну ділянку вже було видано раніше, повторної видачі Свідоцтва про право на спадщину на одне й те саме майно законом не передбачено. Із відповіді директора КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівської селищної ради» вбачається, що станом на 31.12.2012 житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на праві приватної часткової власності: Ѕ частина за [PERSON] згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.01.1999; Ѕ частина за [PERSON] згідно із рішенням Золочівського районного суду від 09.04.2008. Вказане підтверджується і даними інвентаризаційної справи вказаного домоволодіння. При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України 2004 року, Цивільного кодексу Української РСР 1963 року та іншими нормативно-правовими актами. У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до пункту 4 перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин спадкування, що виникли між [PERSON] та [PERSON] , необхідно застосовувати положення цивільного законодавства, що діяло на момент смерті [PERSON] .. Згідно із положеннями ст.ст. 524, 525, 526 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Як вбачаться зі ст.ст.548-549 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку (ст. 535 ЦК УРСР (1963 р.)). За вимогами ст. 541 ЦК УРСР (1963 р.) заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Відповідно до п. 111-1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції чинній на момент видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] 01.04.2003), затвердженої наказом Міністерства юстиції України N 18/5 від 14.06.94, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Єдиного реєстру перевіряє наявність або відсутність заповіту, складеного спадкодавцем у порядку, передбаченому Положенням про Єдиний реєстр заповітів та спадкових справ. В п. 114 цієї ж Інструкції зазначено, що державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які подали заяву, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи. П. 97 Інструкції зобов`язує державного нотаріуса, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. У п. 111 згаданої Інструкції зазначено, що заяви про прийняття спадщини, а також заяви про відмову від спадщини не можуть бути повернуті спадкоємцям або скасовані ними. Прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. У пункті 113 Інструкції зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу (1540-06). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Спадкоємець, якому за рішенням суду строк на прийняття спадщини продовжений, повинен у межах строків, встановлених статтею 549 Цивільного кодексу (1540-06 ), одержати свідоцтво про право на спадщину чи прийняти спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, або шляхом подачі нотаріальному органові за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Згідно із положень ст.ст. 1268, 1269,1270 ЦК України 2004 року, який діяв на момент подачі заяв нотаріусу про прийняття спадщини, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно із ч. 1. ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Отже, на випадок своєї смерті [PERSON] 11.01.1999 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно залишив [PERSON] . Вказаний заповіт було посвідчено державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Пендюріною Л.С., відповідно до вимог ст. 541 ЦК УРСР (1963 р.). Як вбачається із матеріалів справи, зразу після смерті [PERSON] [PERSON] не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Доказів, які б свідчили про фактичне прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] суду також не надано. Після смерті [PERSON] , 01.04.2003 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина - [PERSON] , вказавши, що спадщина складається із земельної ділянки. Цього ж дня їй було видано свідоцтво про право на спадщину, на підставі якого [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 4,8653 гектарів. У наданих суду матеріалах спадкової справи відсутні докази того, що на виконання п. п. 97 та 111-1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції чинній на момент видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] 01.04.2003) нотаріус повідомлював інших спадкоємців, перевіряв наявність заповітів, складених [PERSON] , встановлював все спадкове майно, яке залишилося після [PERSON] .. Як наслідок [PERSON] видано свідоцтво про право власності лише на земельну ділянку. Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. [PERSON] вже після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , звернулася до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Так, рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 09.04.2008 визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташоване по [ADDRESS] та на майновий пай на суму 19967 грн або 0,386 % з числа пайового фонду ТОВ «Золочівське» колишнього члена КСП «Київська Русь», після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.16-17). На підставі вказаного рішення суду [PERSON] стала власником Ѕ частини житлового будинку, яка належала [PERSON] .. Однак під час розгляду вказаної справи не вирішене питання - чи прийняла спадщину [PERSON] після смерті [PERSON] .. У 2020 році державний нотаріус Золочівської ДНК Борисенко К.В. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] після смерті [PERSON] на земельну ділянку, площею 4,8653 га, у зв`язку із тим, що після померлого [INFO] [PERSON] вже було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку [PERSON] , а повторної видачі свідоцтва про право на спадщину на одне й те саме майно законом не передбачено (а.с. 21). У своєму листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України із розгляду кримінальних і цивільних справ зазначив, що передбачений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що збереглося в натурі, або на грошові суми, коли воно реалізоване. Така практика узгоджується із роз`ясненнями, що містяться в пунктах 3, 4 ППВСУ від 24 червня 1983 року № 4 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування". [PERSON] не зверталася до суду із позовними вимогами про продовження строку чи надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Факт прийняття спадщини [PERSON] в судових засіданнях не доведений належними та допустимими доказами, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні її позовних вимог щодо визнання встановлення факту прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] не здійснила дій на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , то відповідно суд відмовляє у скасуванні свідоцтва про право на спадщину, яке видане [PERSON] після смерті її чоловіка. Незважаючи на порушення при оформленні спадщини, на які вище звернув увагу суд, після смерті [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном тільки його дружина [PERSON] , яка проживала із спадкодавцем в одному будинку. Крім того, як непрацездатна дружина спадкодавця і спадкоємець першої черги, [PERSON] в будь-якому разі мала право на обов`язкову частку у майні спадкодавця, яка за положенням ст. 535 ЦК УРСР (1963 р.) становила не менше двох третин частки, яка належала б при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). [PERSON] ні після смерті [PERSON] , ні після смерті [PERSON] (коли із пояснень [PERSON] вона дізналася про наявність заповіту на її ім`я) не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] .. Тобто фактично [PERSON] було порушено порядок прийняття спадщини, що позбавило нотаріуса вчасно і належно встановити всю спадкову масу та коло спадкоємців. Із урахуванням вищевикладеного, суд звертає увагу на спосіб захисту, який було обрано [PERSON] .. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним в тому випадку, коли спадкоємець, якому таке свідоцтво видане, не має права на спадкування. [PERSON] мала право на спадкування як спадкоємець першої черги, що має право на обов`язкову частку. Визнання недійсним вказаного свідоцтва суперечило б правилам поділу спадкового майна, які існували на момент відкриття спадщини і призвело б до порушення прав і законних інтересів спадкоємців [PERSON] , яка на відміну від [PERSON] прийняла фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] .. У зв`язку із цим, суд вважає, відсутні підстави для задоволення також і позовної вимоги про визнання за позивачем [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 4,8653 га, яка належала [PERSON] .. В свою чергу, позивач за зустрічним позовом - [PERSON] , як племінниця померлої [PERSON] , бажає успадкувати майно останньої. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї тітки [PERSON] [INFO] (а.с. 56 т.1), тобто в строк, передбачений ст. 1270 ЦК України. Інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Постановою державного нотаріуса Золочівської ДНК Борисенко К.В. від 08.12.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після [PERSON] на земельну ділянку та житловий будинок у зв`язку із тим, що не надані документи, підтверджуючі місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які фактино прийняли спадину, в порядку, встановленому чинним законодавством, також не подані правовстановлюючі документи. Зважаючи, що рішення Золочівського районного суду від 09.04.2008, яким визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку за [PERSON] набрало законної сили, право власності на вказану частину будинку зареєстроване за [PERSON] , то підстав для визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку за [PERSON] суд не знаходить. Тому в цій частині необхідно відмовити у задоволенні зустрічного позову. При цьому суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу [PERSON] про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] земельної ділянки, оскільки вона є єдиним спадкоємцем, яка вчасно прийняла спадщину. Оскільки суд відмовляє у задоволенні первісного позову і задовольняє зустрічний позов частково, то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України слід стягнути із позивача за первісним позовом [PERSON] на користь відповідача [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1 826,57 грн.

Outcome: partial