Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

02.04.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому просила стягнути із [PERSON], 1991 року народження, жителя смт. Ярмолинці Ярмолинецького району Хмельницької області на виховання сина [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 700 гривень щомісячно до його повноліття, та на її користь 300 гривень щомісячної матеріальної допомоги до моменту, коли вона зможе працювати і мати свої доходи. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що 23 листопада 2013 року вона уклала шлюб із відповідачем по справі, і від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Сторони спільно не проживають, проте відповідач у добровільному порядку достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює по найму за цивільно трудовими договорами сезонно, та його доходи мають нерегулярний мінливий характер, які судячи із його заяв та витрат є достатніми. У зв'язку з цим [PERSON] просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 700 гривень щомісячно на утримання дитини та 300 гривень на її утримання, оскільки вона не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, яка проживає разом із нею, не має засобів до існування та потребує матеріальної допомоги від чоловіка. У процесі судового розгляду справи позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліментів в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а від позовних вимог про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 300 гривень відмовилась, у зв'язку з чим позов в частині стягнення аліментів на утримання позивачки в сумі 300 гривень ухвалою суду від 06.05.2015 року закрито. Пояснила, що на початку грудня 2014 року захворіла, після чого тривалий час лікувалась, потім до 07.03.2015 року проходила реабілітацію у санаторії, і фактично з грудня 2014 року шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинились. Коли вона перебувала у лікарні, то спочатку сина [PERSON] доглядала її мати, потім відповідач. Однак дізнавшись, що вона повернулась із санаторію, [PERSON] повернув їй сина, і з 15 березня 2014 року [PERSON] проживає разом з нею в смт. Віньківці на найманій квартирі. На теперішній час позивачці встановлено другу групу інвалідності внаслідок загального захворювання, через що працювати вона не може, тому потребує аліментів з боку батька, який мешкає окремо. Зокрема, дитині треба купляти одяг, продукти харчування, молоко, памперси, ліки тощо, тому отримуваної державної допомоги на дитину їй не вистачає, а на пропозицію відповідача сплачувати щомісяця 400 гривень аліментів вона не згідна. Крім того, вона не погоджується, щоб [PERSON] надавав їй матеріальну допомогу шляхом придбання для сина одягу, памперсів, оскільки перед здійсненням покупок він з нею не радиться, і потім виявлялось, що придбані ним речі сину непотрібні. На теперішній час коштами їй допомагає мати, а саме оплачує 1500 грн. за найману квартиру. Разом з тим позивачка не заперечувала проти присудження аліментів у розмірі 500 гривень з тих підстав, що відповідач на даний час не працює. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 700 гривень щомісячно визнав частково, погодившись сплачувати аліменти на утримання дитини лише у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. На позов відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] подали заперечення. У судовому засіданні відповідач пояснив, що відвідує сина два рази у місяць, купує йому одяг, солодощі, памперси, іграшки, приблизно на суму 500 гривень, а по можливості буде допомагати ще більше. Так, у квітні він купляв для сина продукти харчування, недорогі речі (шапочки, штани, кофту, носочки), однак позивачка робить дорогі замовлення, наприклад придбати сину велосипед за 1,5 тисячі гривень, що для нього непосильно, бо у зв'язку з тим, що у нього батько інвалід першої групи, [PERSON] змушений був звільнитись із роботи та оформитись по догляду, за що отримує допомогу у розмірі 182,70 гривень. Надалі планує шукати роботу. Крім того, він навчається заочно на платному відділенні університету, і за навчання щороку платить 10390 гривень. Також відповідач пояснював, що дружина не завжди дозволяє йому спілкуватись із сином, обмежує в часі, у зв'язку з чим він звернувся із заявою про встановлення порядку спілкування із дитиною до органу опіки та піклування, а враховуючи, що позивачка винаймає дорогу квартиру, то у нього немає впевненості, що аліменти вона буде використовувати по призначенню. Тому пропонував [PERSON] частину аліментів сплачувати грішми, а крім того купувати сину одяг, іграшки, памперси, на що позивачка не погодилась. Представник відповідача [PERSON] звертав увагу суду на те, що при вирішенні питання про розмір стягуваних аліментів слід взяти до уваги матеріальне становище відповідача та позивачки, наявність на утриманні [PERSON] непрацездатних батьків, інші обставини. Заслухавши сторони, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 23листопада 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції у Хмельницькій області за актовим записом № 99, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. 02 серпня 2014 року у подружжя народився син [PERSON], батьком якого записаний [PERSON] - відповідач по справі. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER]. На теперішній час сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак подружні стосунки між ними розладились, і вони мешкають окремо один від одного. Малолітній син [PERSON] проживає з матір'ю в смт. Віньківці, а батько дитини в смт. Ярмолинці, та час від часу він провідує сина. Дитина знаходиться на утриманні матера відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначені обставини відповідачем не оспорені. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Предметом розглядуваного судом спору є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, а спосіб стягнення має визначати суд з врахуванням обставин справи щодо наявності у позивача регулярного заробітку (доходу) чи нерегулярного. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON], суд бере до уваги наступне. Обґрунтовуючи розмір аліментів у 700 гривень на дитину, позивачка у судовому засіданні пояснювала, що даних про доходи відповідача у неї немає, але вказувала, що можливо така сума зависока для відповідача, тому не заперечувала проти стягнення аліментів у розмірі 500 гривень, хоча письмової заяви про зменшення розміру позовних вимог до суду не подавала. На пропозицію відповідача сплачувати частину аліментів у натуральній формі не погодилась. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, щодо можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 700 гривень щомісячно. Разом з тим, відповідач на спростування доводів позивачки про наявність у нього достатніх доходів, у суді довів, що в нього на утриманні знаходиться батько [PERSON], інвалід першої групи довічно, за яким він здійснює догляд з 22.04.2015 року та отримує за це компенсацію у сумі 182,70 грн., що підтверджується довідкою управління соціального захисту населення Ярмолинецької районної державної адміністрації від 30.04.2015 року № 504. Крім того, згідно довідки Ярмолинецької селищної ради від 29.04.2015 року № 994, до складу сім`ї [PERSON] входить мати [PERSON], яка згідно довідки МСЕК з 2000 року являється інвалідом другої групи довічно. Згідно договору про навчання, підготовку та перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг Національним університетом державної податкової служби України від 30.08.2013 року, [PERSON] навчається у даному вузі заочно за освітньо-кваліфікаційним рівнем "бакалавр" по спеціальності "правознавство", термін навчання три роки, загальна вартість навчання становить 31170 гривень, а саме кожного семестру сплачується 5195 гривень. Разом з тим, у судовому засіданні відповідач визнав, що спроможний сплачувати щомісячно на утримання сина 400 гривень аліментів, та фактично не заперечував, що може надавати допомогу і на більшу суму. А тому із врахуванням того, що позивачка непрацездатна, хворіє, здійснює догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, і не має можливості влаштуватись на роботу, від позовних вимог про стягнення аліментів на її утримання відмовилась, та беручи до уваги, що відповідач не працює і регулярних, сталих доходів немає, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] у тверді грошові сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, що буде достатнім для забезпечення нормальних умов життя, необхідних для розвитку дитини, та є посильним для відповідача. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" № 3674- VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial