Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, в якій вказує, що 24 вересня 2014 року біля 13:15 годин неповнолітня обвинувачена [PERSON] перебуваючи в приміщені Соше- Острівське [PERSON] ступенів, яка розташована за адресою: с. Соше-Остівське, вул. Леніна буд. 57, Великомихайлівського району, Одеської області, умисно з корисливих мотивів з кабінету вчительської, двері якої зачинені не були, шляхом вільного доступу з сумки, яка висіла на спинці стільця та належала позивачці, таємно скоїла крадіжку грошей в сумі 1100 грн., чим скоїла по відношенню до неї злочин передбачений ч.2 ст. 185 КК України. Вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 28 січня 2015 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. До кримінального провадження позивача залучено в якості потерпілої. Діями відповідачки [PERSON] позивачці була заподіяна майнова шкода в розмірі 1100 грн. Докази заподіяння позивачу шкоди містяться в матеріалах кримінального провадження. Таким чином спричинений злочин по відношенню до позивачки потяг за собою необхідність відновлення грошових коштів шляхом їх запозичення в інших осіб, оскільки кошти необхідні були на проїзд, харчування та проживання у м. Умані де вона навчається у державному педагогічному університеті ім. П. Тичини. Внаслідок незаконних дій відповідачки [PERSON] позивачці та її близьким родичам було заподіяно моральну шкоду, так як украдені кошти збирались нею та її близькими родичами для її подальшого навчання, позивачка та її сімя не заплановано понесла збитки, та перенесли психічну травму, щодо скоєння по відношенню до неї злочину. Скоєним злочином було фактично порушено право позивачки на навчання, оскільки за відсутності коштів вона не змогла б продовжити навчання у звязку з чим вона та її близькі докладали надмірні зусилля для можливості її подальшого навчання. Враховуючи, що позивачка та її близькі по вині відповідачки, докладали надмірні зусилля для продовження навчання. Тому, позивачка просить суд, стягнути з відповідачки на її користь майнову шкоду у розмірі 1100 грн., а також моральну шкоду у розмірі 1400 грн. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду у розмірі 1100 грн., а також моральну шкоду у розмірі 1400 грн. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона позовні вимоги визнала частково, згодна на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1100грн., в частині відшкодування моральної шкоди просить зменшити її розмір до 400 грн., так як вона на даний час відбуває покарання за вироком суду у Мелітопольській виправній колонії, працевлаштована на виробництві пакувальницею готових виробів і її зарплатня є замалою. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Як вбачається з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Судом встановлено, що 24 вересня 2014 року, біля 13 год.15 хв., неповнолітня [PERSON], перебуваючи в приміщенні Соше-Острівської ЗОШ I-III ступенів, яка розташована за адресою: с.Соше-Острівське вул.Леніна, 57 Великомихайлівського району Одеської області, умисно, з корисливих мотивів, з кабінету вчительської, двері якого зачинені не були, шляхом вільного доступу, з сумки, яка висіла на спинці стільця та належала вчителю-організатору [PERSON], таємно скоїла крадіжку грошей в сумі 1100грн., чим завдала їй матеріальну шкоду на вказану суму. Вказані обставини встановлені вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 28.01.2015 року, згідно якого [PERSON] була визнана винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ст.ст.70,71 КК України та їй призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2015 року вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 28 січня 2015 року, яким [PERSON] засуджена за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України змінено в частині приєднання невідбутої частини покарання по попередньому вироку Фрунзівського району Одеської області від 04.08.2014 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі та остаточно рахувати засудженою до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок в частині розвязання цивільного позову про стягнення з законного представника [PERSON], [PERSON] скасовано, матеріали провадження в цій частині направлено на новий розгляд в суд першої інстанції. На підставі ч4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Наведені з вироку обставини щодо вчинення злочину відповідачкою і заподіяння нею шкоди позивачці, не потребують повторного встановлення і доказування згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що саме з вини відповідачки [PERSON] була заподіяна позивачці [PERSON] матеріальна шкода на суму 1100грн. В матеріалах справи наявна відповідь з Одеського слідчого ізолятору управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області № 5-17-124407 від 06.07.2015 року, згідно якої засуджена [PERSON] 02 липня 2015 року вибула до Мелітопольської виправної колонії, для відбування покарання. Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди " обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні ,в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч.1, 2 ст. 1179 Цивільного Кодексу України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. У відповідності до ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Зазначені обставини у їх системному зв'язку свідчать, що заподіяння відповідачем матеріальної та моральної шкоди позивачу, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та сума завданої матеріальної шкоди підлягає стягненню в повному розмірі, а моральної - частковому стягненню. Та вказану матеріальну та моральну шкоду необхідно стягнути з неповнолітньої [PERSON] На підставі викладеного, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити частково, стягнути з [PERSON] майнову шкоду в сумі 1100 грн., моральну шкоду в сумі 400 грн, також стягнути з відповідачки, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави.

Outcome: partial