Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

У червні 2020 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] кошти в розмірі 24\~181,65 грн.. Позов обґрунтовано тим, що 18.03.2020 року між позивачкою та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Умовами зазначеного договору було визначено строк укладання договору купівлі-продажу до 18 травня 2020 року за суму у гривнях, яка буде еквівалентна 20\~800 дол. США за курсом НБУ на дату укладення договору. Відповідно до п.3.1 попереднього договору відповідач [PERSON] в рахунок належних до сплати грошей отримав від позивачки 900,00 дол. США. Посилаючись на той факт, що попередній договір від 18.05.2020 року укладений без додержання вимог про його нотаріальне посвідчення, тобто є нікчемним, на той факт, що з 12 березня 2020 року на території України введено карантин, якій посилювався, продовжувався та був визнаний форс-мажором, у зв`язку із неможливістю продажу належної їй квартири, вона не має змоги купити квартиру, щодо якої було укладено попередній договір, просить суд стягнути з відповідача 24 181,65 грн. та понесені судові витрати у розмірі 840, 80 грн. Ухвалою суду від 24.06.2020 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначені строки для надання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив. Будь-які клопотання чи заяви учасниками справи не заявлялись, судом не вирішувались, відповідачем відзив не подавався. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.03.2020 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно п. 4 зазначеного договору було визначено строк укладання договору купівлі-продажу до 18 травня 2020 року за суму у гривнях, яка буде еквівалентна 20 800 дол. США за курсом НБУ на дату укладення договору. Відповідно до п.3.1 попереднього договору за оформлення в майбутньому вище вказаної квартири позивачка [PERSON] передає в рахунок належних до сплати грошей відповідачу [PERSON] суму в розмірі 900,00 дол. США. Відповідно до п. 9 попереднього договору, у разі, якщо на момент настання строку, визначеного цим попереднім договором, як строк укладення договору купівлі-продажу, покупець з будь-яких причин відмовиться в письмовій формі від укладення договору купівлі-продажу квартири на умовах цього договору, кошти, вказані в п. 3.1 попереднього договору, я саме в розмірі 900 дол. США залишаються у продавця. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч.ч. 1,2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] укладено не було, отримані відповідачем грошові кошти у розмірі 900 дол. США від позивача останньому не повертались. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що права та інтереси позивача [PERSON] порушені відповідачем [PERSON] . Відповідно до ч. 1. ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до положень ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Системний аналіз вищевикладених норм закону дає суду підстави зробити висновок про правову природу, переданих позивачем відповідачу коштів, що вони є саме авансом. Згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, підлягає поверненню особі, яка його сплатила. У разі коли сторони лише домовились про укладення договору купівлі-продажу, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Зазначене підтверджується позицією Верховного суду України, який розглядаючи 13 лютого 2013 року справу №6-176цс12, щодо стягнення коштів, внесених як завдаток за попереднім договором купівлі-продажу, зазначає, що внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу. Зазначена позиція Верховного суду України, ще раз свідчить про те, що у тому випадку коли сторони лише домовилися укласти договір (уклали попередній договір), але не оформили основний договір, сплачені в рахунок виконання договору платежі є авансом, а не завдатком. Оскільки договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана відповідачу [PERSON] грошова сума у розмірі 900 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу [PERSON] . Таким чином, суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судовий збір у даній справі має бути стягнуто з відповідача у сумі 840,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved