Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, просить суд стягнути з [PERSON] (відповідач) аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, до досягнення дочкою 23-х років, за умови, що вона буде продовжувати навчання, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Свої вимоги мотивує тим, що на даний час дочка є повнолітньою, але продовжує навчання в навчальному закладі, самостійного заробітку не має, а відповідач по справі є її батьком, і добровільної матеріальної допомоги на її утримання не надає. У звязку з наведеним позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON], що продовжує навчання. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та позов задовольнити у повному обсязі (а.с.15). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій справу просив розглянути без його участі. Позовні вимоги визнав частково у розмірі ? частини його доходу, посилаючись на те, що за станом здоровя ніде не працює, є пенсіонером, іншого доходу окрім пенсії, не має, крім того, перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі, від якого має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На підтвердження надав письмові докази (а.с.18-24). У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Так, судом встановлено, що [PERSON] народилась 25 вересня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БП № 003656, згідно якого її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Шлюб між батьками [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БП № 028254 (а.с.3). На даний час [PERSON] набула повноліття. З довідок № 651 від 12.10.2017 (а. с. 4) та № 751 від 29.11.2017 (а. с. 17) вбачається, що [PERSON] з 01 вересня 2014 року є студенткою денного відділення Сумського коледжу харчової промисловості Національного університету харчових технологій. У даний час навчається на 4 курсі. Коледж закінчує 30 червня 2018 року. Відповідач на час розгляду справи є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААБ № 548554 (а. с. 21), перебуває під наглядом лікарів (а. с. 23, 24), 23 грудня 2011 року уклав інший шлюб, що підтверджується відбитком штампу в його паспорті (а. с. 19 зв.), від якого у нього 10.05.2012 народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії І-БП № 134029 (а. с. 22). Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] продовжує навчання в учбовому закладі на денній формі, у звязку з чим самостійного заробітку не має і потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, навчання [PERSON] закінчується 30.06.2018, про продовження навчання дочки після цього позивач у позовній заяві висловлює лише наміри. Крім того, позивач у позовній заяві просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що є незрозумілим, оскільки, згідно п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Крім того, норми Сімейного Кодексу України стосовно визначення розміру аліментів не містять посилань на неоподатковуваний мінімум доходів громадян. У той же час норми Сімейного Кодексу України, зокрема, ст. ст. 182 - 184, містять посилання на прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тобто для неповнолітніх. Положення ж глави 16 Сімейного Кодексу України, якими закріплено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання, не передбачено мінімального або ж максимального розміру аліментів. Таким чином, враховуючи вище викладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, який буде розумним, достатнім і відповідатиме для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для виховання і утримання дочки, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб, до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 30.06.2018, задовольнивши таким чином позов частково. Згідно ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial