Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

ХМП № 4, яка діє в інтересах держави в особі ХМР, КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. [PERSON]», звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Харківської міської ради грошові кошти в розмірі 1455,26 грн. В обґрунтування позову зазначено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 02.02.2016 року по справі № 643/18596/15-к відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. З мотивувальної частини вказаного вироку вбачається, що [PERSON] 16.05.2015 року спричинив [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоровя. Через отримані тілесні ушкодження [PERSON] проходив лікування в КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. [PERSON]», а саме у стоматологічному відділенні в період з 16.05.2015 року по 21.05.2015 року. Відповідно до розрахунків КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. [PERSON]» від 30.08.2016 року, фактичні витрати зазначеного закладу охорони здоровя на лікування [PERSON] склали 1455,26 грн., які відповідачем не відшкодовані. Прокурор ХМП № 4 в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Представник Комунального закладу охорони здоровя «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. [PERSON]» в судове засідання не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутність, суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 02.02.2016 року, який набрав законної сили, відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців іспитового строку. З вказаного вироку вбачається, що [PERSON] 16.05.2015 року приблизно о 00-00 год., перебуваючи поблизу піцерії «Рік» по пр. Тракторобудівників, 92-В у м. Харкові, будучи у стані алкогольного спяніння, діючи за раптово виникли умислом, спрямованим на завдання тілесних ушкоджень раніше не знайомому йому [PERSON], [INFO], з раптово виниклих неприязних відносин, завдав останньому одного удару рукою у ділянку обличчя, в результаті чого спричинив [PERSON], згідно висновку судово медичної експертизи № 421-А/15 від 23.06.2015 року, двобічний перелом нижньої щелепи, що відносяться до середньої важкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоровя. Як вбачається з листа КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. [PERSON]» № 01/1704 від 31.08.2016 року з додатком, [PERSON] перебував на лікуванні у стоматологічному відділенні в період з 16.05.2016 року по 21.05.2016 року. Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON], який проходив лікування в період з 16.05.2016 року по 21.05.2016 року, склали 1455,26 грн. Згідно ч. 4\~ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ України № 545 від 16.07.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та задовольняє позов.

Outcome: approved