Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

28 вересня 2018 року ПАТ «Миколаївгаз» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення 48796,53 грн., суми вартості необлікованих об`ємів природного газу за період з 20 жовтня 2017 року по 19 квітня 2018 року. В обґрунтування вимог зазначало, що 20 квітня 2018 року у відповідача, як фактичного споживача послуг з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] , під час перевірки газоспоживчого обладнання встановлено наявність несанкціонованого відновлення газопостачання шляхом зриву пломби . Внаслідок несанкціонованого відбору газу його споживання не обліковувалося і по факту 20 квітня 2018 року припинено зі складанням акту про порушення. 11 травня 2018 року за рішенням постійно діючої робочої комісії по розгляду актів про порушення фізичними особами споживачами природного газу нарахована вартість необлікованих об`ємів газу у відповідності до пункту 2 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (ГРС). Вказаний акт-розрахунок і рахунок на сплату залишено без уваги. Протоколом автоматизованого розподілу від 28.09.2018 року дана справа передана судді Чулуп О.С Ухвалою судді від 23.10.2018 року дана справа направлена на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва. Ухвалою від 08.04.2019 року суддею Заводського районного суду м. Миколаєва відкрито провадження у справі. У відповідності до ухвали від 24.07.2019 року заяву ПАТ «Миколаївгаз» задоволено, та замінено відповідача [PERSON] на [PERSON] . Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.11.2019 року дана справа за підсудністю направлена до Центрального районного суду м. Миколаєва. Протоколом автоматизованого розподілу від 05.12.2019 року дана справа передана для розгляду судді Черенковій Н.П. Ухвалою від 09.01.2020 року суддею прийнято справу до свого провадження, та призначено до підготовчого судового засідання на 23.03.2020 року. 18.03.2020 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. У зв`язку з неявкою сторін, слухання справи відкладено, та ухвалою суду від 04.06.2020 року уточнену позовну заяву за заявою позивача залишено без розгляду. Ухвалою від 04.06.2020року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 28.09.2020 року [PERSON] направила до суду заперечення, в яких вказала наступне. 20.04.2018 року прийшли до будинку працівника ПАТ «Миколаївгаз», склали акт про зірвання пломби на газовій трубі, який вона підписала. Власником будинку є [PERSON] , вона в будинку проживає з синами. Безвідповідальне ставлення [PERSON] , як власника будинку до елементарних обов`язків призвело до кричущих наслідків, тоді як вона лише мешкає в будинку та підтвердила факт зриву пломби. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, пояснив суду, що будинок належить [PERSON] , який в ньому не мешкає, та зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . При перевірці було встановлено несанкціоноване відновлення газопостачання шляхом зриву пломби, що зафіксовано актом, який підписала [PERSON] , та рішенням комісії від 11.05.2018 року виставлено рахунок по сплаті вартості необлікованого об`єму природного газу на суму 48796,53 грн. за період з 20.10.2017 року по 19.04.2018 року, який і підлягає стягненню. Відповідач позов визнала частково, та пояснила суду, що дійсно факт порушення був зафіксований актом від 20.04.2018 року, однак відповідальність повинна бути покладена за це порушення на всіх осіб, які мешкають у будинку, в тому числі і його власник - [PERSON] . Сторони просили продовжити розгляд справи у їх відсутність. Судом постановлено про продовження розгляду справи у їх відсутності. Судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зареєстрована у будинку [ADDRESS] з 08.10.1998 року. Власником будинку являється [PERSON] , який в ньому не проживає та не зареєстрований. У даному будинку також проживають та зареєстровані [PERSON] та [PERSON] 11.01.2017 року розподіл природного газу до житлового будинку припинено у зв`язку із заборгованістю. 20.04.2018 року під час здійснення перевірки газоспоживчого обладнання в будинку [ADDRESS] , виявлено несанкціоноване відновлення газопостачання шляхом зриву пломби, про що складено акт перевірки та здійснено відключення самовільно підключеного газоспоживчого обладнання, який, без зауважень підписала [PERSON] 11.05.2018 року комісією прийнято рішення про затвердження акту та виставлений розрахунок про стягнення за необлікований (донарахований) об`єм природного газу за період з 20 жовтня 2017 року по 19 квітня 2018 року на загальну суму 48796,53 грн. При цьому, незважаючи на відсутність договору про надання послуг з газопостачання, правовідносини сторін стосуються забезпечення відповідачем побутових потреб населення як споживачів природного газу. Такі відносини, що виникають між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) споживачами газу, регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2496\~(далі Правила);\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 20 червня 2013 року №709 «Про підвищення якості обслуговування споживачів природного газу»; Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених\~Постановою Національної\~комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~від 28\~жовтня 2014\~року №184 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою Національної\~комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~30\~вересня 2015\~року №2500 (далі Типового договору). Підпунктами 1, 2, 5 пункту 5.2, підпунктом 1 пункту 6.1, пунктом 6.2 Типового договору, пунктами 21- 23 Правил визначено, що споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг постачальника, укласти в установленому порядку договір розподілу природного газу для набуття права правомірного відбору газу, та не допускати несанкціонованого відбору природного газу, а постачальник, в свою чергу, отримувати від побутового споживача плату за поставлений газ, ініціювати припинення постачання природного газу побутовому споживачеві, надавати побутовим споживачам інформацію та проводити звіряння фактично використаних обсягів природного газу. За поясненнями сторін таке відключення відбулося після попереднього відключення будинку від газопостачання шляхом опломбування. Перевіркою та складеним актом встановлено порушення споживачем положень Кодексу ГРС, а саме несанкціоноване відновлення газопостачапння шляхом зриву пломби. Акт підписано споживачем [PERSON] без заперечень, та не оскаржено. У подальшому, 11 травня 2018 року комісією ПАТ «Миколаївгаз» розглянуто акт про порушення та прийнято рішення про його задоволення. Тому за наслідками розгляду комісією акту про порушення складено акт-розрахунок необлікованих об`ємів природного газу та їх вартості за період з 20 жовтня 2017 року по 19 квітня 2018 року, де об`єм необлікованого газу складає 48796,53 грн. Рішення комісії направлено на адресу відповідача, та нею отримано 12.06.2018 року. Вартість несанціоновано відібраного газу споживачем не сплачена, і рішення комісії не оскаржено. За положеннями, передбаченими у підпункті 3 статті 2, статті 3 Закону України «Про ринок природного газу», підпункті 5 пункту 5.2 і підпункті 6 пункту 6.1 Типового договору, пунктами 23-25 розділу ІІІ Правил споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу, а постачальник у випадку встановлення такого порушення має право на отримання відшкодування збитків від споживача. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. До порушень споживача та несанкціонованого споживання, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок чого здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить зокрема несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів (підпункту 1 пункту 1 глави 2 розділу ІХ Кодексу ГРС). У відповідності до пункту 1 підрозділу 3 розділу ХІ Кодексу ГРС у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення. Відтак, суд вважає встановленим, що несанкціоноване відновлення газопостачання шляхом зриву пломб, та виявлено працівниками АТ «Миколаївгаз», допущено відповідачем з метою споживання природного гпзу у будинку, де проживає, який відключено від надання послуг з правомірного газопостачання. Такі обставини підтверджено як наявністю факту тривалого відключення будинку, від газопостачання, відсутністю звернень з проханням відновити газопостачання. За такого, при встановленні працівниками ПАТ «Миколаївгаз» порушень з боку відповідача, що призвели до несанкціонованого відбору нею природного газу, позивачем правомірно здійснено нарахування необлікованих об`ємів природного газу та їх вартості за період з 20 жовтня 2017 року по 19 квітня 2018 року. Порядок та процедура нарахувань здійснена позивачем у відповідності до пункту 1 підрозділу 3 розділу ХІ Кодексу ГРС, та відповідачем не оспорена. На підставі наведеного, суд доходить висновку про відповідність дій працівників позивача вимогам нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини між постачальником газу та споживачами, в тому числі несанкціонованими споживачами, наслідком чого є стягнення з відповідача на користь ПАТ «Миколаївгаз» правомірно нарахованих ним необлікованих об`ємів природного газу та їх вартості за вказаний період. Підстави для зменшення суми вартості необлікованих об`ємів газу, у випадку його несанкціонованого відбору схованим способом, положення Кодексу ГРС не містять. Відповідно до частини першої статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статею 10\~ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Частиною першою статті 15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України 2004 року, частина перша статті 5 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У частині першій статті 322\~ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 360\~ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги, регрес). За такого, суд вважає, що оскільки позов пред`явлений тільки до [PERSON] , вона повинна сплатити свою частку в сумі 12199,13 грн. ( 48796,53 : 4). Виписане узгоджується з позицією Верховного Суду (Постанова від 19.08.2020 № 703/2200/15-ц). На підставі вимог статті 141\~ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам, а саме в сумі 840,80 грн. Враховуючи викладене, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial