Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

15.10.2020 року до Сахновщинського районного суду Харківської області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] у якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 31282 грн 28 коп за кредитним договором № б/н від 16.11.2011 року та судові витрати у розмірі 2102 грн 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно укладеного договору № б/н від 16.11.2011 року, відповідач отримав кредит у розмірі 17400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Разом з тим відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим 30.07.2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовною заявою про стягнення заборгованості. Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 15.09.2014 року була задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 28927,16 грн нараховану станом на 30.06.2014 року. Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 20295,46 грн. Оскільки, з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Сахновщинського районного суду Харківської областы від 15.09.2014 року тобто за період з 16.11.2011 року по 30.06.2014 року, то за період після подання позовної заяви від 30.07.2014 року, з 31.07.2014 року по 31.08.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі - 31282,28 грн., яка складається з наступного: 27575,16 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 3707,12 грн. - 3 % річних від простроченої суми. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК», тому позивач був вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в клопотанні доданому до позовної заяви просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. У направлених до суду письмових поясненнях заперечував проти застосування позовної давності, оскільки перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним із щоденних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. За наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Тобто стягненню підлягають (інфляційні та 3% річних) за останні 3 роки перед зверненням банку до суду з позовом. Також заперечував проти стягнення на користь відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 4500 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволені позову просив відмовити в повному обсязі. В направленому до суду відзиві на позов зазначив, що позивачем пропущений строк позовної давності і згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України у задоволенні позову слід відмовити. Також зазначив, що рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 15.09.2014 року стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 28927,16 грн нараховану станом на 30.06.2014 року. Вказаним рішенням було встановлено, що «01.08.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold» відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 17400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. У зв`язку з порушенням відповідачем умов даного договору, станом на 30.06.2014 року за ним виникла заборгованість. Тому, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за договором в сумі 28927 грн. 16 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 289,27 грн.». Постановою про закриття виконавчого провадження від 11.02.2020 року підтверджується сплата відповідачем на користь позивача 28 927 грн. 16 коп. за виконавчим листом №634/833/14-ц від 03.11.2014 року Сахновщинського районного суду Харківської області. Але позивач у позові вважає, що рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 15.09.2014 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Але з приводу цього слід зазначити, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, саме про пред`явлення такої вимоги свідчить заочне рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 15.09.2014 року. В охоронних правовідносинах права та інтереси відповідача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 28 березня 2018 року провадження № 14-10цс18 (у справі №444/9519/12). Аналогічні висновки, викладені в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц. Правовою підставою для звернення позивача, як вказано у позові, стала ч.2 ст. 625 ЦК України, період стягнення індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання у сумі 27 575, 16 грн. та трьох відсотків річних у сумі 3707,12 грн. починається з 31.07.2014 р. по 31.08.2020 р. Але відповідач вважає, що слід застосувати строк позовної давності до заявлених вимог оскільки позивач пропустив трирічний строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України, який слід рахувати з 15.09.2014 року, тобто часу прийняття заочного рішення Сахновщинського районного суду Харківської області по справі № 634/833/14-ц, провадження №2/634/235/14 про стягнення заборгованості, яке боржником (Відповідачем) не виконано вчасно. Аналогічна правова позиція висловлено у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 331 /3787/16-ц. Щодо постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2017 року страва № 3-1522гс16, то у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року по справі № 331/3787/16-ц зроблено висновок, що постанова по справі № 3-1522гс16 винесена у справі з різними фактичними обставинами, зокрема, у вказаній постанові Верховного Суду України позивач звернувся до суду із стягнення сум передбачених ст. 625 ЦК України з дотриманням строків позовної давності, такий строк переривався (Постанова Полтавського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року по справі № 552/7377/18, номер провадження 22-ц/814/1255/19 ). Отже оскільки у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності, у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено. Позивач зазначив, що викладені у позовній заяві обставини підтверджуються зокрема випискою по рахунку, про що було вказано і в додатках, як уже вказувалося період нарахування Позивачем заборгованості Відповідачу починається з 31.07.2014 року та закінчується 31.08.2020 року при цьому у позові вказано, що прострочена заборгованість становить 20 295, 46 грн., про що вказується і у розрахунку суми заборгованості, яку додану до позову, де основною сумою заборгованості за договором за весь період стягнення вказується сума у розмірі 20 295, 46 грн., що не відповідає дійсності, оскільки 15.09.2014 року заочним рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області по справі №634/833/14-ц, провадження № 2/634/235/14 стягнуто заборгованість за договором в сумі 28927 грн. 16 коп., тобто сума основного боргу до якого Позивач мав право застосувати ст.625 ЦК України 15.09.2014 року збільшилася до 28 927 грн., але з ходом виконання виконавчого документу державною виконавчою службою основний борг поступово зменшувався до повного його погашення 11.02.2020 року, про що свідчить Постанова про закриття виконавчого провадження від 11.02.2020 року. До того ж якщо проаналізувати банківську виписку надану Позивачем, то треба звернути увагу, що з 31.07.2014 року по 31.08.2020 року у графі «залишок після операції» сума боргу постійно зростала, так наприклад: на дату 31.07.2014 року після списання відсотків за прострочений кредит залишок після операції становить - 28 260, 47 грн., на дату 28.02.2015 року після списання відсотків за прострочений кредит залишок після операції становить - 40 793, 51 грн., на дату 30.04.2016 року після списання відсотків за прострочений кредит залишок після операції становить вже - 101 351, 63 грн., на дату 31.07.2017 року після списання відсотків за прострочений кредит залишок після операції становить вже - 278 754, 77 гри., на дату 31.08.2018 року після списання відсотків за прострочений кредит залишок після операції становить вже - 682 198, 46 грн. Тобто виписка по рахунку надана позивачем надає зовсім іншу інформацію про розмір боргу за період з 31.07.2014 року по 31.08.2020 року на підставі якого робився розрахунок суми позовних вимог, отже позивач невірно застосував фіксовану суму основного боргу 20 295, 46 грн. за весь період нарахування боргу у позові, а також не обґрунтував виникнення такої суми основного боргу у розмірі 20 295, 46 грн. та не пояснив чому вона суперечить банківській виписці з рахунку, що дає підстави вважати, що розрахунок зроблений на неправомірну суму основного боргу. Беручи до уваги, що 11.02.2020 року було остаточно погашено борг відповідачем, про що свідчить постанова про закриття виконавчого провадження від 11.02.2020 року то розрахунок індексу інфляції за прострочене виконання зобов`язання та трьох відсотків річних з лютого 2020 року та по серпень 2020 року здійснено безпідставно. Вищевказане вказує, що нараховані суми є безпідставними, то це є ще однією підставою для відмови у позовних вимогах. Отже відповідач повністю заперечує проти наведеного позивачем розрахунку суми боргу. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Як встановлено судом між сторонами було укладено договір № б/н від 16.11.2011 року, згідно якого. відповідач отримав кредит у розмірі 17400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Разом з тим відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав. Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 15.09.2014 року була задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 28927,16 грн нараховану станом на 30.06.2014 року. яка складається з заборгованості за кредитом - 20295, 46 грн, заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом - 6778,03 грн. а також штрафи - 500 грн фіксована частина, 1353,67 грн - процентна складова (а.с. 10-11). Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційні витрати становлять - 27575,16 грн та 3% річних - 3707,12, період простроченого грошового зобов`язання 2224 дні (за період з 31.07.2014 року по 31.08.2020 року) (а.с. 12-14). Згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.02.2020 року головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Кегичівському та Сахновщинському районах Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пятаком Р.В. виконавчий лист № 634/833/14-ц про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 28927 грн на користь ПАТ КБ «Приватбанк» закінчено, борг сплачено (а.с. 132а). Відповідно довідки Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Кегичівському та Сахновщинському районах Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 45 від 05.01.2021 року [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» згідно виконавчого листа №634/833/14-ц від 03.11.2014 року було стягнуто 28927 грн 16 коп а саме: 1035,64 грн - 09.07.2018 року; 1209,66 грн - 31.07.2018 року; 1337,33 грн - 05.09.2018 року; 1 188,78грн - 03.10.2018 року; 1188,77 грн - 01.11.2018 року; 0,01грн - 15.11.2018року; 1400,00 грн - 04.12.2018 року; 2757,49 грн - 28.12.2018 року; 1000,00 грн - 01.02.2019 року; 1500,00 грн - 01.04.2019 року; 887,99 грн - 29.03.2019 року; 1875,33 грн - 02.05.2019 року; 1875,33 грн - 05.06.2019 року; 1875,33 грн - 27.06.2019 року; 1875,33 грн 31.07.2019 року; 1875,33 грн - 30.08.2019 року; 1779,00 грн - 30.09.2019 року; 1875,33 грн - 01.11.2019 року; 1875,33грн. 03.12.2019 року; 515,18 грн - 26.12.2019 року (а.с. 132). Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14/10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302 гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2014 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, а саме 11лютого 2020 року (постанови про закінчення виконавчого провадження). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до 11 лютого 2020 року. Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому 11 лютого 2020 року і є датою, коли зобов`язання відповідача перед банком за кредитним договором припинилося. Ураховуючи викладене, та висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/15672/16-ц від 08 листопада 2019 року, суд приходить висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Таким чином, помилковим є висновок позивача про те, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду 15.10.2020 року, тому період, за який може бути пред`явлена така вимога починається з 11.02.2017 року по 11.02.2020 року, у той час як позивачем нараховано три проценти річних та індекс інфляції з 31.07.2014 року по 31.08.2020 року, що перевищує визначений вище строк. Суд, дослідивши розрахунок проведений позивачем та з урахуванням виплачених сум відповідачем в рахунок погашення заборгованості, провів власний розрахунок за період з 11.02.2017 року по 11.02.2020 року. Розрахунок інфляційних витрат здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Період 1 (11/02/2017 - 09/07/2018) IIc (101,00 : 100) x (101,80 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (100,20 : 100) x (99,90 : 100) x (102,00 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) = 1.17343436 Інфляційне збільшення: 20 295,46 x 1.17343436 - 20 295,46 = 3 519,93 грн. Період 2 (09/07/2018 - 31/07/2018) IIc (99,30 : 100) = 0.99300000 Інфляційне збільшення: 19 259,82 x 0.99300000 - 19 259,82 = -134,82 грн. Період 3 (31/07/2018 - 05/09/2018) IIc (100,00 : 100) = 1.00000000 Інфляційне збільшення: 18 050,16 x 1.00000000 - 18 050,16 = 0,00 грн. Період 4 (05/09/2018 - 03/10/2018) IIc (101,90 : 100) = 1.01900000 Інфляційне збільшення: 16 712,83 x 1.01900000 - 16 712,83 = 317,54 грн. Період 5 (04/10/2018 - 01/11/2018) IIc (101,70 : 100) = 1.01700000 Інфляційне збільшення: 16 524,05 x 1.01700000 - 16 524,05 = 280,91 грн. Період 6 (02/11/2018 - 04/12/2018) IIc (101,40 : 100) = 1.01400000 Інфляційне збільшення: 15 335,28 x 1.01400000 - 15 335,28 = 214,69 грн. Період 7 (05/12/2018 - 28/12/2018) IIc (100,80 : 100) = 1.00800000 Інфляційне збільшення: 13 935,28 x 1.00800000 - 13 935,28 = 111,48 грн. Період 8 (29/12/2018 - 01/02/2019) IIc (101,00 : 100) = 1.01000000 Інфляційне збільшення: 11 177,79 x 1.01000000 - 11 177,79 = 111,78 грн. Період 9 (02/02/2019 - 01/03/2019) IIc (100,50 : 100) = 1.00500000 Інфляційне збільшення: 10 177,79 x 1.00500000 - 10 177,79 = 50,89 грн. Період 10 (02/03/2019 - 29/03/2019) IIc (100,90 : 100) = 1.00900000 Інфляційне збільшення: 8 677,79 x 1.00900000 - 8 677,79 = 78,10 грн. Період 11 (30/03/2019 - 02/05/2019) IIc (101,00 : 100) = 1.01000000 Інфляційне збільшення: 7 789,80 x 1.01000000 - 7 789,80 = 77,90 грн. Період 12 (03/05/2019 - 05/06/2019) IIc (100,70 : 100) = 1.00700000 Інфляційне збільшення: 5 914,47 x 1.00700000 - 5 914,47 = 41,40 грн. Період 13 (06/06/2019 - 27/06/2019) IIc (99,50 : 100) = 0.99500000 Інфляційне збільшення: 4 039,14 x 0.99500000 - 4 039,14 = -20,20 грн. Період 14 (28/06/2019 - 31/07/2019) IIc (99,40 : 100) = 0.99400000 Інфляційне збільшення: 2 163,81 x 0.99400000 - 2 163,81 = -12,98 грн. Період 15 (01/08/2019 - 30/08/2019) IIc (99,70 : 100) = 0.99700000 Інфляційне збільшення: 288,48 x 0.99700000 - 288,48 = -0,87 грн. Період 16 (31/08/2019 - 11/02/2020) IIc (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) = 1.01505899 Інфляційне збільшення: 288,48 x 1.01505899 - 288,48 = 4,34 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 1099 днів - 4 641,83 грн (інфляційне збільшення). 3% річних Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. з 11/02/2017 до 09/07/2018 20 295,46 x 3 % x 514 : 365 : 100 = 857,41 грн. з 10/07/2018 до 31/07/2018 19 259,82 x 3 % x 22 : 365 : 100 = 34,83 грн. з 01/08/2018 до 05/09/2018 18 050,16 x 3 % x 36 : 365 : 100 = 53,41 грн. з 06/09/2018 до 03/10/2018 16 712,83 x 3 % x 28 : 365 : 100 = 38,46 грн. з 04/10/2018 до 01/11/2018 16 524,05 x 3 % x 29 : 365 : 100 = 39,39 грн. з 02/11/2018 до 04/12/2018 15 335,28 x 3 % x 33 : 365 : 100 = 41,59 грн. з 05/12/2018 до 28/12/2018 13 935,28 x 3 % x 24 : 365 : 100 = 27,49 грн. з 29/12/2018 до 01/02/2019 11 177,79 x 3 % x 35 : 365 : 100 = 32,16 грн. з 02/02/2019 до 01/03/2019 10 177,79 x 3 % x 28 : 365 : 100 = 23,42 грн. з 02/03/2019 до 29/03/2019 8 677,79 x 3 % x 28 : 365 : 100 = 19,97 грн. з 30/03/2019 до 02/05/2019 7 789,80 x 3 % x 34 : 365 : 100 = 21,77 грн. з 03/05/2019 до 05/06/2019 5 914,47 x 3 % x 34 : 365 : 100 = 16,53 грн. з 06/06/2019 до 27/06/2019 4 039,14 x 3 % x 22 : 365 : 100 = 7,30 грн. з 28/06/2019 до 31/07/2019 2 163,81 x 3 % x 34 : 365 : 100 = 6,05 грн. з 01/08/2019 до 30/08/2019 288,48 x 3 % x 30 : 365 : 100 = 0,71 грн. з 31/08/2019 до 31/12/2019 288,48 x 3 % x 123 : 365 : 100 = 2,92 грн. з 01/01/2020 до 11/02/2020 288,48 x 3 % x 42 : 366 : 100 = 0,99 грн. Всього: 1224,40 грн. Загальна заборгованість: 4641,83 (інфляційне збільшення) + 1224,40 (3%) = 5866 грн 23 коп. Період прострочення грошового зобов`язання 1096 днів. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача підлягають сума інфляційних втрат та 3 % річних в розмірі 5866 грн 23 коп. Згідно платіжного доручення, яке міститься в матеріалах справи, позивачем при пред`явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 394 грн. 17 коп.

Outcome: partial