Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 20.03.2015р. з позовом, вказавши, що 29 червня 2011 року вона уклала з АТ банк « Фінанси та кредит» договір банківського вкладу № МВКL - 12093 про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи в іноземній валюті, за яким відповідач зобовязався відкрити позивачу рахунок в іноземній валюті - долар США № 26208025626840, а також нараховувати та виплачувати клієнту проценти на залишок коштів ( п.1.1. та п. 1.2 вказаного договору). Приблизно з початку 2015 року відповідач систематично почав порушувати умови укладеного договору, не видає кошти у сумі яка потрібна позивачу, навязує умови видачі коштів, які самостійно визначає при зверненні позивача. 18 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо видачі зі вкладу 1000 доларів США, але відповідач видав лише 100 доларів США, при цьому навіть не прийнявши заяви та не надаючи пояснень щодо причин порушення умов договору. В той же день позивач звернувся до відповідача з заявою з вимогою щодо видачі вкладу к повному обсязі, або перерахування коштів на інший рахунок у іншому банку, В порушення п. 20.6 Інструкція НБУ «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої постановою № 492 не виконав заяву позивача, кошти не були перераховані, залишилися на рахунку позивача. Повторно, 16 березня 2015 року позивача звернувся з заявою до відповідача, у якій вказав на те, що закриває свій рахунок, кошти просить видати у повній сумі з врахуванням нарахованих відсотків готівкою . В порушення укладеного договору відповідач не виконав свої зобовязання. Станом на дату подачі позову ситуація не змінилася. Таким чином позивач як клієнт банку не отримав тих послуг які банк надає, а саме - матеріальну вигоду (матеріальне благо) від розміщення коштів. Розмір заборгованості відповідача станом на 20 березня 2015 року становить 6000 доларів без врахування відсотків. Окрім неповернутої суми по рахунку № 26208025626840 позивач зазнав моральної шкоди, яка викликана неправомірною поведінкою відповідача. Внаслідок неправомірних дій банку позивач позбавлений можливості розпоряджатися власними коштами та купувати необхідні речі. Не отримання обумовлених відсотків позбавляє позивача можливості накопичення та розпорядження коштами для задоволення власних потреб і в першу чергу потреб дитини. Все це змінило уставлений спосіб життя позивача, примушує позивача відчувати хвилювання, вишукувати шляхи для стягнення коштів та наражатися на категоричну відмову відповідача у виконання своїх обовязків. Розмір спричиненої моральної шкоди позивач оцінює у 2 000 гривень. Дії відповідача позивач вважає істотним порушенням умов договору, оскільки внаслідок таких дій позивач не отримав того, на що розраховував при укладенні договору, а це перш за все - отримання коштів за першою вимогою, можливість отримання відсотків та забезпечення потреб дитини . Позивач просить розірвати договір банківського, стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 6000 доларів США у якості відшкодування заборгованості за вкладом, стягнути з відповідача» на її користь у відшкодування моральної шкоди 2000 гривень. 22.07.2015р. позивач збільшила розмір позовних вимог, просить стягнути заборгованість за договором згідно наданій відповідачем довідки в сумі 6774,93 долари США, моральну шкоду в сумі 10000 гривень (а.с.52). В судове засідання позивач не зявилася. Представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Представник відповідача, неодноразово повідомлений про день та час слухання справи належним чином, в судове засідання не зявився, надавши заперечення, в яких просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позивних вимог, вказавши, що відкритий на підставі договору від 29.06.2011р. рахунок є поточним, а не вкладним. На момент звернення позивача з заявою про видачу коштів діяла постанова НБУ № 160 від 03.03.2015р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», відповідно до якої уповноважені банки зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземні валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати у межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Позивачем не доведена завдання їй моральної шкоди і законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди у виді правовідносин, що виникли між сторонами (а.с.55-56). Вислухавши представника позивача, прийнявши до уваги заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 29 червня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір № МВКL-12093 про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи в іноземній валюті, за яким відповідач зобовязався відкрити позивачу рахунок в іноземній валюті - долар США № 26208025626840, а також нараховувати та виплачувати клієнту проценти на залишок коштів ( п.1.1. та п. 1.2 вказаного договору) (а.с.7). 18 лютого 2015 року позивачеві відповідачем видано 100 доларів США (а.с.8 копія квитанції). В той же день позивач звернувся до відповідача з заявою з вимогою щодо видачі вкладу к повному обсязі, або перерахування коштів на інший рахунок у іншому банку (а.с.9 копія заяви). Відповідач на звернення відповідача відповів 03.03.2015р., посилаючись на те, що 04.03.2015р набула чинності постанова НБУ № 160 від 03.03.2015р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», відповідно до якої уповноважені банки зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземні валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати у межах до 150000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ (а.с.50). Слід зауважити, що звернення позивача про видачу вкладу в повному обсязі, або перерахування коштів на інший рахунок у іншому банку, було 18.02.2015р. і не було виконано в порушення пунктів 2.4, 8 договору від 29.06.2011р., а постанова НБУ, на яку посилається відповідач була постановлена лише 03.03.2015р. Крім того, у вказаній постанові йде мова про обмеження у видачі готівки в сумі 150000 (сто пятдесят тисяч) гривень (підпункт 5 пункт 6 постанови), що відображено і у відповіді відповідача (а.с.50). Тоді як в запереченні представник відповідача вказує на суму 15000 (пятнадцять тисяч) гривень. Сума залишку на рахунку позивача складає 6774,93 долари США (а.с.51 довідка), що за курсом НБУ на 04.03.2015р. відповідало сумі в 150000 гривень з розрахунку 1 долар США дорівнює 23 гривням. Тому суд вважає посилання відповідача на цю постанову безпідставним. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договорудопускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд вважає відмову відповідача від видачі грошей за договором істотним порушенням, так як при укладені договору позивач розраховувала на можливість отримання вкладених нею коштів в повному обсязі у будь-який час. Відповідно до п.2.4 договору від 29.06.2011р. прийом і видача клієнту грошових коштів на рахунок/з рахунку готівкою проводиться банком протягом операційного дня. Відповідно до п.8 договору договір припиняє свою дію у випадку закриття рахунку на підставі заяви клієнта, а також в інших випадках та з підстав, передбачених договором чи чінним законодавством України. У разі закриття рахунку залишок грошових коштів на ньому видається клієнту готівкою або за його вказівкою перераховується банком на іншій рахунок в строки і порядку, встановлені банківськими правилами. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особазазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'їчи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутаціїфізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договоромабо законом, зокрема відшкодування збитківта моральної шкоди. В пункті постанови від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди Пленум Верховного Суду України розяснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд вважає, що відмовою відповідача у видачі позивачеві грошей з рахунку завдало позивачеві моральну шкоду, яка викликана неправомірною поведінкою відповідача. Внаслідок неправомірних дій банку позивач позбавлена можливості розпоряджатися власними коштами та купувати необхідні речі. Не отримання обумовлених відсотків позбавляє позивача можливості накопичення та розпорядження коштами для задоволення власних потреб, що змінило уставлений спосіб життя позивача, примушує позивача відчувати хвилювання, вишукувати шляхи для стягнення коштів. З урахуванням обставин справи, значної суми, яку відповідач відмовляється повернути позивачеві, строку неповернення коштів, розмір спричиненої моральної шкоди судом визначається у 6000 гривень. Так як при зверненні до суду позивач відповідно до законодавства була звільнена від сплати судового збору, а її вимоги підлягають задоволенню, судом судовий збір стягується з відповідача на користь держави в сумі 1776 гривень 32 копійки. При цьому за вимого майнового характеру судовий збір підлягає стягненню в сумі 1532,72 гривень, тобто в розмірі 1 % від суми позову, з розрахунку 6774,03 долари США дорівнює за курсом НБУ (1 долар 22,623411 гривень) 153272,0258 гривням. За вимогою немайнового характеру судовий збір стягується в сумі 243,60 грн. (1532,72 + 243,60 = 1776.32).

Outcome: partial