Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

03.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та згідно останньої редакції від 21.05.2014 року просив суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на його користь збільшення заборгованості у зв'язку з інфляцією за період з 30.10.2013 року по 28.02.2014 року з 164 920грн. у розмірі 2473,8грн., з суми 5050+4646=9696грн. - одноразова виплата (реалізація рухомого майна) 1230,60грн.=8 465,39грн. у розмірі 126,98грн., а всього інфляційна заборгованість складає 2600,78грн.; 3% річних за вказаний період з 164 920*1%=1649,2грн., а з 8465,39*1%=84,65грн., а всього розмір 3% річних - 1733грн. 85коп., що разом складає 2600,78+1733,85=4334,63грн. Також зазначав, що грошова сума у розмірі 4646грн. була переведена позивачеві 01.05.2014 року. Збільшення інфляційної заборгованості з 4646грн. з 28.02.2014р. по 01.05.2014 року склало 258,78грн., 3% річних з цієї суми за вказаний період склало 23грн. 23коп., що разом дорівнює 282,01грн., а всього з інфляцією та 3% річних складає 4616,64грн. Крім того, позивач посилався на те, що у зв`язку з несвоєчасним виконанням судових рішень йому була спричинена матеріальна шкода, пов`язана з тим, що ще у 2009 році ним був відкритий рахунок у банку «Південний» для оформлення депозиту «Стандартний», на який повинні були надійти грошові кошти, знаходження яких на вказаному рахунку в подальшому принесло б йому вигоду у розмірі 64 296,16гривень. У зв`язку з наведеним просив стягнути з відповідача недоотриману вигоду у розмірі 64 296,16 грн. Також зазначав, що в рамках виконавчого провадження він був вимушений сплатити витрати на проведення двох експертиз у розмірі 500 та 800 гривень відповідно, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідачів 1300 гривень та судові витрати у справі. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13грудня 2006 року з відповідачів на його користь було стягнуто заборгованість за угодою позики у розмірі 198 481,15 грн. та заборгованість за угодою позики за розпискою у розмірі 12 082грн. 39коп. Боржниками вказане рішення добровільно виконано не було у зв`язку з чим він був вимушений звернутись до суду повторно і рішенням апеляційного суду Одеської області від 03.07.2012 року з відповідачів на його користь було стягнуто солідарно 171487грн. 28коп. та судові витрати. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судові засідання не з`явились, про час та місце їх проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщались про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши поданий позов, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-611/2006 року за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, стягнення матеріальної та моральної шкоди, за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики за розписками та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним, заміну його на позикове зобов'язання, зменшення позикових зобов'язань з урахуванням витрат на дубудування будинку і введення його в експлуатацію. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2006 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики за розписками - задоволено частково. У задоволені зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним, заміну його на позикове зобов'язання, зменшення позикових зобов'язань з урахуванням витрат на дубудування будинку і введення його в експлуатацію - відмовлено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 164 920 гривень з урахуванням облікової ставки НБУ за період з 15.07.2005 року до 13.12.2006 року в сумі 26 220 гривень та 3 процентів річних в сумі 6 933, 65 гривень, а також судові витрати у вигляді судового збору в сумі 407, 50 гривень, всього стягнуто 198 481, 15 гривень. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики за розпискою від 03.08.2004 року в сумі еквівалентній 1000 дол. США, що становить за курсом НБУ 5050 гривень з урахуванням облікової ставки НБУ за період з 03.11.2004 року до 13.12.2006 року в сумі 1191, 80 гривень та 3 проценти річних з 03.11.2004 року до 13.12.2006 року в сумі 319, 80 гривень та на користь [PERSON] грошові кошти за договором позики за розпискою від 03.08.2004 року в сумі еквівалентній 920 дол. США, що становить за курсом НБУ 4646 грн. з урахуванням облікової ставки НБУ за період з 03.08.2005 року до 13.12.2006 року в сумі 580, 75 гривень та 3 проценти річних з 03.08.2005 року до 13.12.2006 року в сумі 189, 54 гривень, а також судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 104, 50 гривень, всього стягнуто 12082 39 гривень. В решті позовних вимог [PERSON] - відмовлено. А також стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] в дохід державни судовий збір в сумі 1292, 50 гривень та збір на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 гривень. Таким чином на підставі вищевказаного рішення суду, яке набрало законної сили 04.01.2007 року, у [PERSON], [PERSON] виник обов'язок сплатити [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 210 563, 54 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду (ч. 5 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), ці підстави зазначені в статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, за відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) у відповідності до положень постанови Вищого господарського суду України від 05.04.2011 року № 23/466 та листа Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97 р. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 липня 2012 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2011 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 171 487, 28 гривень та витрати у справі в сумі 268 гривень. В іншій частині позову відмовлено. Крім того рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2013 року задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення грошової суми індексу інфляції, відсоткової ставки та втраченої користі з суми боргу внаслідок невиконання рішення суду. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 11 270 гривень 06 копійок, та судові витрати у сумі 290 гривень. У задоволенні вимог [PERSON] про стягнення втраченої користі з збитків, завданих невиконанням рішення суду у розмірі 78 380, 74 гривень відмовлено. 28.03.2013 року державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких направлено сторонам відповідно до вимог ст.ст. 25, 31 закону України «Про виконавче провадження». Боржникам надано строк на самостійне виконання до 04.04.2013 року. У зв`язку з несвоєчасним виконанням судових рішень збільшення заборгованості у зв'язку з інфляцією за період з 30.10.2013 року по 28.02.2014 року з 164 920грн. склало 2473,8грн., з суми 5050+4646=9696грн. - одноразова виплата (реалізація рухомого майна) 1230,60грн.=8 465,39грн. у розмірі 126,98грн., а всього інфляційна заборгованість складає 2600,78грн.; 3% річних за вказаний період з 164 920*1%=1649,2грн., а з 8465,39*1%=84,65грн., а всього розмір 3% річних - 1733грн. 85коп., що разом складає 2600,78+1733,85=4334,63грн. Крім того, грошова сума у розмірі 4646грн. була переведена позивачеві 01.05.2014 року. Збільшення інфляційної заборгованості з 4646грн. з 28.02.2014р. по 01.05.2014 року склало 258,78грн., 3% річних з цієї суми за вказаний період склало 23грн. 23коп., що разом дорівнює 282,01грн., а всього з інфляцією та 3% річних складає 4616,64грн., дана сума і підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Разом з тим, на думку суду, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення недоотриманої вигоди у розмірі 64 296,16 гривень слід відмовити, так як рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, до яких відноситься існування банку взагалі, курс гривні та відсоткові ставки банку. Також слід відмовити і у стягненні витрат на проведення двох експертиз у розмірі 500 та 800 гривень, так як стягнення витрат, понесених в іншому процесі, є недопустимим. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв`язку з чим з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 46,16грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial