Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, відмовляється виконувати рішення суду, внаслідок чого з 22 жовтня 2014 року по 30 червня 2019 року утворилась заборгованість в розмірі 38656 (Тридцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 54 коп. \~ \~ \~ \~Просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 227010 (Двісті двадцять сім тисяч десять) грн. 16 коп. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. У заяві на ім`я суду представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному об`ємі. Просить розглянути справу за відсутності позивача та її представника та задовольнити позов. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. \~ \~ \~ \~Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки № 15932, виданої 22.07.2019р. Здолбунівським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, заборгованість зі сплати аліментів утворилась з 22 жовтня 2014 року і станом на 01 липня 2019 року становить 38656 (Тридцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 54 коп. Відповідно до\~ст.196\~Сімейного кодексу\~України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких доказів того, що відповідач не мав можливості сплачувати аліменти у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, а також, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, суду не надано. Таким чином, відповідач без поважних причин ухиляється від покладеного на нього статтею 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати неповнолітню дитину. Враховуючи, що відповідач, як батько, зобов`язаний забезпечити достатній для дитини фізичний, духовний та соціальний розвиток, однак, без поважних причин ухиляється від грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність вини відповідача у простроченні сплати аліментів та утворенні заборгованості по аліментах. Підстав для звільнення відповідача від сплати неустойки за прострочення сплати аліментів судом не встановлено. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25 квітня 2018 року висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37 цс 18). Суд приймає поданий позивачем розрахунок\~пені\~за прострочення сплати аліментів, що проведений відповідно до вимог законодавства, оскільки відповідачем інший розрахунок наданий не був. Разом з тим, оскільки розмір неустойки (пені) не може перевищувати загальний розмір заборгованості за аліментами, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 38656 (Тридцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 54 коп. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial