Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

07 лютого 2017 р. позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.11.2010 року в загальному розмірі 13254,79 грн. та судових витрат у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач зазначив, що 05.11.2010 р між ним та відповідачем по справі було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви приєднання, який складається із самої заяви та, запропонованих ПАТ КБ «Приватбанк», «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті. [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.12.2016 р. утворилася заборгованість в сумі 13254,79 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 2324,27 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 7439,76 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2383,39 грн., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 607,37 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Разом з тим, при подачі позовної заяви просив розглядати справу за відсутності представника позивача. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти вимог позовної заяви заперечила, посилаючись на те, що строк позовної давності по вказаним вимогам сплив; заборгованість виникла не з вини відповідача; позивачем не обґрунтовано нарахована сума процентів за користування кредитними коштами, вказана в позовній заяві, а також штраф та пеня. Зазначила, що банк не повідомляв відповідача про зміну порядку нарахування заборгованості по кредиту. Просила у задоволені позовних вимог відмовити. Дослідивши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.11.2010 р. [PERSON] приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк", ознайомившись з ними та підписавши відповідну заяву. Таким чином між сторонами було укладено кредитний договір №б/н від 05.11.2010 року на умовах, викладених в довідці про умови кредитування із використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, згідно з якою відповідач отримав кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії з базовою процентною ставкою - 2,5 % на місяць, нараховується на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів на рік; розмір щомісячних платежів (що включають плату за користування кредитними коштами у звітному періоді -7 % від заборгованості, однак не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, що йде за звітним; комісія за зняття готівки; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається з пені (1) базова процентна ставка за договором/ 30 - нараховується на кожен день прострочення кредиту та пені (2) 1 % від заборгованості, однак, не менше 10 грн. на місяць, нараховується один раз на місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на сумі більше 50 грн., а також штраф при порушені строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів - 500 грн. + 5% від суми позову та інше). Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.12.4 розділу ІІ «Правила користування платіжною картою» строк та порядок погашення за Кредитом (кредитний ліміт) за платіжними картами із встановленим Мінімальним обов'язковим платежем, а також Овердрафту, що виникає по таким картам, наведено в Пам'ятці Клієнта, яка є невід'ємною частиною Договору. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості за Кредитом. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» Банк має право здійснювати зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта , а саме у виписці по Картрахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, то вважається що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту), Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. Згідно з п. 1.1.3.1.9 обов'язком банку є не менше одного разу на місяць способом вказаним в Заяві , надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про виконані за попередній місяць операції по Картрахункам. При підключені Держателя до системи INTERNET-banking (приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключені Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що стороною відповідача не спростовується. У відповідності до п.2.1.1.12.6 розділу ІІ «Правила користування платіжною картою» позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку з розрахунку 360 календарних днів на рік. Пунктом 2.1.1.12.6.1 передбачено, що при виникненні прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., в тому числі прострочених зобов'язань, передбачених п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню, яка складається з базової процентної ставки по договору/30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово), пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідно до п.2.1.1.12.6.2 в разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом, в розмірі, зазначеному в Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Тарифах, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 100 % від розміру неналежно сплачених процентів, встановлених в Пам'ятці клієнту/Довідці про умови кредитування та Тарифах. Сплата штрафу здійснюється позичальником за кожний місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання позичальником зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом. Згідно п.2.1.1.12.8 банк стягує комісію за обслуговування відповідно з тарифами/Пам'яткою клієнта/Довідкою про обслуговування кредитування, тарифами банку, якщо інше не передбачене п.2.1.1.12.13. Відповідно до п.2.1.1.7.6 розділу ІІ «Правила користування платіжною картою» при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та належить до сплатив першу чергу. Відповідно до п.1.1.2.5 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В порушення умов Кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач кредитні зобов'язання за Договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.01.2017 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 12862,95 грн., яка складається з: - 1987,63 грн. - заборгованість за кредитом, - 9786,61 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг: - 500 грн. - фіксована частина, - 588,71 грн. - процентна складова. Проте, представником відповідача подана заява про застосування строку позовної давності до боргового зобов'язання. Суд, вирішуючи вказане питання дійшов висновку про можливість застосування строку позовної давності до зобов'язань, що виникли поза межами трирічного строку до дня звернення до суду із позовною заявою з наступних підстав. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). 22.10.2014 року Верховним Судом України у справі №6-127цс14 було винесено постанову, в якій був викладений висновок про те, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Строк дії кредитної картки [PERSON], що відповідає кінцевому терміну повернення кредиту, встановлено до 30.11.2014 року. Позовну заяву надіслано до суду 31.01.2017 року. А отже, трирічний строк позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі на час пред'явлення позову не сплив, в зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом в розмірі 2324,27 грн. та проценти за користування ним з 31.01.2014 року, що станом на 31.12.2016 року дорівнює 35 місяцям. Відповідно до розрахунку заборгованості, а також відомостей щодо руху коштів 25.10.2012 року відповідач в останнє здійснив погашення заборгованості за кредитом, що є початком перебігу строку позовної давності. А отже, у задоволені частини позовних вимог щодо стягнення заборгованості за щомісячними платежами, яка включає також проценти, та яка виникла поза межами трирічного строку позовної давності, слід відмовити. Заборгованість за пенею та штрафами поза межами однорічного строку позовної давності також не стягується судом з відповідача за його заявою. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Посилання позивача на те, що сторони уклали договір про збільшення строку позовної давності до 50 років, оскільки така умова передбачена п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, є необґрунтованим, в зв'язку з тим, що Умови та правила, долучені до матеріалів справи не підписані відповідачем. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України у справі №6-1926цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має бути врахований судом. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що позивачем не обґрунтовано розрахунок в частині заборгованості за процентами за користування кредитними коштами. Так, суд відхиляє посилання позивача про правомірність застосування збільшеної процентної ставки до кредитних коштів, оскільки за рішенням банку збільшена процентна ставка за використання кредитних коштів застосовується для витрат, здійснених за карткою універсальна після зміни ставки, а із розрахунку, долученого до матеріалів справи, вбачається, що після підвищення процентної ставки відповідач витрати по картці не здійснював. А отже, підвищенні проценти, запроваджені з 01.09.2014 року та 01.04.2015 року не застосовуються до суми заборгованості за кредитом, яка утворилась раніше та в наступному не збільшувалась. Позивачем залишилось не доведеним чи повідомляв він відповідача відповідно до умов п. п. 1.1.3.1.9 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» про запровадження іншого порядку (формули) нарахування простроченої заборгованості. Посилання позивача на те, що для вирахування суми заборгованості за процентами за кожний період має братися за базу вся сума нарахованої заборгованості разом із поточними та простроченими процентами, пенею та штрафами, не відповідає умовам договору, а також суперечить ч. 2 ст. 550 ЦК України, відповідно до якої проценти на неустойку не нараховуються. В зв'язку з тим, що суд дійшов до висновку про необґрунтованість вказаного розрахунку процентів, тому вважає за необхідне здійснити розрахунок процентів за користування кредитом в межах строку позовної давності, виходячи з наступного. Застосовуючи щомісячну процентну ставку в розмірі 2,5 %, встановлену під час укладання договору, до заборгованості в розмірі 2324,27 грн. у період з 31.01.2014 року по 31.12.2016 року, отримуємо добуток 2033,74 грн. (2324,27*2,5/100*35=2033,74) - проценти, що мають бути стягнуті на користь позивача. Посилання позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за штрафом є необґрунтованими, оскільки позивачем не враховані положення Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 -УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За наведених підстав, суд вважає, вимоги стягнення неустойки необґрунтованими, в тому числі через застосування до неї спеціального строку позовної давності в один рік. А отже, суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити. Заперечення представника відповідача проти позовних вимог щодо не користування кредитними коштами, відсутності у відповідача відомостей про наявність заборгованості, збільшення банком кредитного ліміту під час розгляду справи залишились не доведеними. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] станом на 31.12.2016 р. має заборгованість за Кредитним договором в розмірі 4358 грн. 01 коп.: - 2324 грн. 27 коп. - заборгованість за кредитом, - 2033 грн. 74 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом. В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 526,06 грн.

Outcome: partial