Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

У червні 2020 року представник Товариства з додатковою відповідальністю «Інтерресурси» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, просив стягнути з відповідача заборгованості в сумі 31 414 грн., а також 2102,00 грн. судового збору. В обґрунтування поданого позову зазначено, що відповідач знаходився у трудових відносинах з позивачем на підставі наказу № 49-к від 14 жовтня 2004 р. ВАТ «Інтерресурси», яке на теперішній час Товариство з додатковою відповідальністю «Інтерресурси», було надано [PERSON] грошову поворотну фінансову допомогу (позику) в межах суми 61 800 грн. Взяті на себе зобов`язання за поворотною фінансовою допомогою (позикою) відповідач не виконав у повному обсязі, залишок суми не повернув. Сума боргу відповідача за договором про надання поворотної фінансової допомоги становить 31 414 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Представник позивача надала в судове засідання заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача надала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що відповідач перебуває за межами України, просила визнати його неявку поважною та відкласти розгляд справи на дату, не раніше 23 липня 2021 року. Суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасника справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. З огляду на викладене, враховуючи обізнаність відповідача про розгляд справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності в судовому засіданні належним чином повідомленого відповідача, оскільки його неявка в судове засідання, за викладених вище обставин, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Інтерресурси» та відповідачем [PERSON] був укладений трудовий договір 14 жовтня 2004 року, про що був виданий відповідний наказ № 49-к від 14 жовтня 2004 року, згідно якого на підставі поданої ним заяви, прийнято на роботу з 14 жовтня 2004 року продавцем консультантом КД МТЗ з посадовим окладом згідно штатного розкладу. 16 травня 2011 року на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Інтерресурси» від 26 квітня 2011 року (протокол № 1) про перейменування товариства ВАТ «Інтерресурси» перереєстроване в Публічне акціонерне товариство «Інтерресурси» (ідентифікаційний код 01882172, Статут зареєстрований державним реєстратором Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради 16 травня 2011 року за номером запису 14441050010002657). 30 березня 2012 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Інтерресурси» від 03 січня 2012 року (протокол № 1) про реорганізацію шляхом перетворення Публічного акціонерного товариства «Інтерресурси» в Товариство з додатковою відповідальністю «Інтерресурси», ПАТ «Інтерресурси» (ідентифікаційний код 01882172) перереєстроване в Товариство з додатковою відповідальністю «Інтерресурси» (ідентифікаційний код 01882172), скорочене найменування - ТДВ «Інтерресурси». Згідно наказу від 02 січня 2015 року № 1/1-к «З особового складу» [PERSON] на підставі поданої ним заяви був переведений на посаду фахівця (з митного оформлення) відділу постачання ТДВ «Інтерресурси» з 02 січня 2015 року з посадовим окладом згідно штатного розкладу. 23 червня 2016 року між ТДВ «Інтерресурси» та [PERSON] укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 2, згідно умов якого підприємство зобов`язалося надати працівнику поворотну фінансову допомогу, а працівник зобов`язався повернути надані кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.1. договору № 2 від 23 червня 2016 року передбачено, що поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 61 800,00 грн., не пізніше ніж через 10 робочих днів з дати підписання даного договору шляхом видачі грошових коштів з каси підприємства. Згідно п. 2.2. договору № 2 від 23 червня 2016 року поворотна фінансова допомога надається працівникові на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується. 23 червня 2016 року на виконання пунктів 1.1. та 2.1. договору № 2 від 23 червня 2016 року ТДВ «Інтерресурси» передало [PERSON] визначену договором суму поворотної фінансової допомоги, а саме - грошові кошти у розмірі 61 800 грн., що підтверджується відповідним видатковим касовим ордером № 404 від 23 червня 2016 року. Пунктом 2.3. договору № 2 від 23 червня 2016 року сторони погодили, що поворотна фінансова допомога надається терміном на 25 (двадцять п`ять) місяців. Згідно п. 3.1. договору № 2 від 23 червня 2016 року поворотна фінансова допомога підлягає поверненню в повному обсязі не пізніше останнього дня строку, на який вона видана, тобто не пізніше 23 липня 2018 року. Як вбачається з прибуткових касових ордерів ТДВ «Інтерресурси» № 198 від 07 липня 2016 року (на 1 800,00 грн.), № 204 від 11 липня 2016 року (на суму 1000,00 грн.), № 238 від 30 серпня 2016 року (на суму 500,00 грн.), № 344 від 09 грудня 2016 року (на суму 2000,00 грн.), № 24 від 26 січня 2017 року (на суму 2000,00 грн.), № 47 від 22 лютого 2017 року (на суму 2000,00 грн.), № 98 від 03 квітня 2017 року (на суму 2000,00 грн.), № 139 від 26 квітня 2017 року (на суму 2000,00 грн.), № 170 від 29 травня 2017 року (на суму 2000,00 грн.), № 196 від 23 червня 2017 року (на суму 13 870,00 грн.), № 206 від 04 липня 2017 року (на суму 1 216,00 грн.) [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором № 2 від 23 червня 2016 року вніс до каси позивача грошові кошти на загальну суму 30 386,00 грн. Станом на 04 липня 2017 року залишок суми заборгованості відповідача перед товариством за договором № 2 від 23 червня 2016 року становить 31 414 грн. Відповідно до п. 3.3. договору № 2 від 23.06.2016 року сторони погодили, що у випадку звільнення працівника з підприємства до закінчення строку, на який видана поворотна фінансова допомога, працівник зобов`язаний повернути отримані грошові кошти (допомогу) не пізніше дати звільнення з підприємства. Як вбачається із заяви відповідача [PERSON] від 19 червня 2017 року про його звільнення із займаної посади фахівця (з митного оформлення) ТДВ «Інтерресурси» та наказу ТДВ «Інтерресурси» № 220-к від 20 червня 2017 року «Про звільнення [PERSON] », відповідач звільнився 23 червня 2017 року, тобто до закінчення строку, на який була видана поворотна фінансова допомога (до 23 липня 2018 року). Зважаючи на положення пунктів 2.3., 3.1. та 3.3. договору № 2 від 23 червня 2016 року вся сума поворотної фінансової допомоги мала бути повернута працівником не пізніше 23 червня 2017 року. Станом на дату звернення з позовом залишок суми поворотної фінансової допомоги у розмірі 31 414,00 грн. за вказаним договором відповідач позивачеві так і не повернув, відтак сума заборгованості [PERSON] перед позивачем за договором № 2 від 23 червня 2016 року становить 31 414,00 грн. За своєю цивільно-правовою природою та юридичним змістом договір про надання поворотної фінансової допомоги є договором позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, за своєю суттю розрахунковий документ у вигляді видаткового касового ордеру або платіжного доручення про отримання грошових коштів із відображенням призначення платежу є документом, який посвідчує виникнення договірних правовідносин, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно із ч. 1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивачем доведено отримання відповідачем позики згідно договору про надання поворотної фінансової допомоги та наявність боргу відповідача за цим договором після звільнення у сумі 31 414 грн. Відповідач протилежного не довів. Таким чином, судом встановлено, що в порушення зобов`язань у передбачений договором строк відповідачем не була повернена сума безвідсоткової фінансової допомоги (позики) в розмірі 31 414 грн., у зв`язку з чим позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються із судового збору.

Outcome: approved