Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Черкаський професійний будівельний ліцей звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], про виселення з кімнати [ADDRESS] за закінченням строку договору найму житлового приміщення, посилаючись на те, що в оперативному управлінні Черкаського професійного будівельного ліцею знаходиться учнівський гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з наявністю в учнівському гуртожитку вільних кімнат адміністрація ліцею передала 02.10.2009р. в найм [PERSON] житлове приміщення - кімнату [ADDRESS]. Разом з відповідачкою у вище зазначеній кімнаті проживає її син [PERSON], [INFO]. Термін дії договору найму закінчився 30.04.2010 року. Незважаючи на те, що термін договору найму житлового приміщення наймодавцем не продовжено, наймач продовжує користуватись житловим приміщенням та не реагує на неодноразові звернення позивача про виселення в добровільному порядку. Відповідачка, протиправно користуючись житловим приміщенням учнівського гуртожитку, перешкоджає заселенню учнів в гуртожиток Черкаського професійного будівельного ліцею. Інших можливостей на забезпечення дітей житлом навчальний заклад не має, оскільки є державною установою і додаткових коштів для забезпечення житлом державою не виділяється. Просить суд виселити [PERSON], [PERSON] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2013 року по даній цивільній справі залучений в якості третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради. В судовому засіданні представник позивача Колчін В.М. позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснила, що поселення в гуртожиток відбулось в 2004 році, 16.02.2005р. був виданий ордер на право проживання на період роботи в інституті післядипломної освіти, неодноразово сторонами укладались договори найму кімнати, відповідачка з сином тривалий час проживають в гуртожитку, позивачем пропущений строк позовної давності для вимоги про виселення. Крім того, ліцей не є власником житла та не має права заявляти позов про виселення. Просила суд в позові відмовити. Представник органу опіки і піклування в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 127 ЖК України та п.2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3.06.86 р. № 208, гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Згідно з Типовим положенням про студентський гуртожиток навчального закладу Міністерства освіти України, що був затверджений наказом Міністерства освіти України від 9 грудня 1993 р. № 440, визначено, що студентські гуртожитки навчальних закладів призначаються для мешкання студентів, аспірантів, слухачів підготовчих відділень, інститутів і факультетів підвищення кваліфікації викладачів закладів освіти на період навчання. Рішення про виділення в гуртожитках приміщень приймається власником або уповноваженим ним органом навчального закладу при погодженні з профкомом студентів. На підставі рішення про надання місця в гуртожитку власник або уповноважений ним орган навчального закладу чи студмістечка видає йому спеціальний ордер, який є єдиною підставою для мешкання на даному жилому місці. Таким чином, студентський гуртожиток має особливий правовий режим користування, зокрема, це тимчасове проживання у період роботи чи навчання у зв'язку з трудовими відносинами або навчанням у навчальному закладі освіти, житлові приміщення надаються у тимчасове користування на умовах оплати за користування гуртожитком за спеціальними ставками оплати. Судом встановлено, що відповідачка була поселена і проживає з сином в учнівський гуртожиток ПТУ-15 по [ADDRESS], м.Черкаси, в період роботи в Черкаському обласному інституті післядипломної освіти. 09.03.2005р. [PERSON] була зареєстрована у кімнаті 305 вказаного гуртожитку на підставі заяви від 16.02.205р., в якій вказувала, що проживає у гуртожитку на підставі договору від 01.06.2004р., оплату за гуртожиток здійснює вчасно. Попереднє місце реєстрації відповідачки - с.Старосілля Корсунь-Шевченківського району Черкаської області за місцем проживання її батьків. 14.07.2006р. за місцем реєстрації [PERSON] зареєстрований її син [PERSON], [INFO]. 28.02.2005р. [PERSON] виданий ордер № 107 на поселення відповідачки на період роботи з сином до кімнати [ADDRESS]. За договором найму [PERSON] ПТУ № 15 у найм надавалась кімната № 305 з 02.09.2009р. до 03.04.2010р. При цьому умовами наведеного договору було передбачено закінчення строку найму 30.04.2010р. По закінченні строку дії вказаного договору відповідачка з сином продовжували проживати в займаній кімнаті учнівського гуртожитку, сплачуючи платежі за користування гуртожитком. ПТУ №15 реорганізовано за наказом Міністерства освіти і науки України № 610 від 21.06.2010р. в державний навчальний заклад Черкаський професійний будівельний ліцей. Рішенням господарського суду Черкаської області від 06.04.2011р. визнане право власності за державою в особі Міністерства освіти і науки на навчальний корпус, гуртожиток, які перебувають в оперативному управлінні ПТУ № 15. Будівля п'ятиповерхового гуртожитку по вул.ХХ Партз'їзду (нині проспект Хіміків) на баланс ПТУ № 15 за актом від 19.05.1970 р. була прийнята як студентський гуртожиток на 515 учнів, введений в експлуатацію в 1968 році. 12.12.2012р. здійснена державна реєстрація права оперативного управління позивача щодо даного учнівського гуртожитку державної власності. Згідно витягу про державну реєстрацію № 36685535 від 12.12.2012р. право власності на гуртожиток по проспекту [ADDRESS] зареєстроване за Державою в особі Міністерства освіти і науки України на підставі свідоцтва про право власності від 20.11.2012р. з передачею гуртожитку в оперативне управління Державного навчального закладу «Черкаський професійний будівельний ліцей». Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 23.07.2012р. відмовлено у задоволенні позову Черкаського професійного будівельного ліцею до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням в зв'язку з відсутністю у займаному житловому приміщенні понад установлений законом строк без поважних причин. Згідно з ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ч. 2 ст.810 підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно ст.62 ЖК України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства. Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що відповідачка [PERSON] користувалась займаною кімнатою на умовах договору найму житлового приміщення. В самому договорі № 36 від 02.10.2009р. між адміністрацією ПТУ-15 та [PERSON] про здачу в найм кімнати в гуртожитку вказано, що «власник надає в тимчасове користування наймачу жиле приміщення за адресою: кімната [ADDRESS] загальною площею 25,33 кв.м (2 особи)». В розділі 6 даного договору найму зазначено, що договір цей діє з 02 жовтня 2009 року по 30 квітня 2010 року. Встановлено, що термін дії даного договору найму закінчився 30.04.2010 року і наймодавцем не продовжувався. Адміністрація гуртожитку неодноразово 04.03.2010р., 20.02.2011р., 01.03.2012р. доводила до відома відповідачки вимоги про виселення шляхом надіслання відповідних вимог. Дані вимоги не були виконані відповідачкою, в зв'язку з чим ліцей звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що відповідач користуючись житловим приміщенням учнівського гуртожитку, перешкоджає заселенню учнів в гуртожиток ліцею, інших можливостей на забезпечення учнів житлом навчальний заклад не має, оскільки є державною установою і додаткових коштів для забезпечення житлом державою не виділяється. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, будучи тимчасовими мешканцями зазначеного жилого приміщення на умовах найму, відповідачі не набули права постійного користування ним, були своєчасно відповідно до умов договору найму від 02.10.2009р. попереджені адміністрацією про неможливість продовження відносин найму житла в гуртожитку після закінчення терміну дії договору найму і попереджені про необхідність виселення. Оскільки з відповідачами термін дії договору найму житлового приміщення продовжено не було, вони не перебувають у трудових відносинах з Черкаським професійним будівельним ліцеєм, не є учнями даного ліцею, самостійно звільнити кімнату не бажають, правових підстав для подальшого їх проживання в учнівському гуртожитку не має, продовжуючи користуватись займаним житлом відповідачі створюють перешкоди позивачу в користуванні учнівським гуртожитком за призначенням для забезпечення житлом учнів даного навчального закладу на період навчання. Заперечення відповідачки суд вважає такими, що не обґрунтовують наявність підстав для відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.137 ГК України право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності. Правом оперативного управління визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Гуртожиток по [ADDRESS] являється державною власністю і перебуває в оперативному управлінні Черкаського професійного будівельного ліцею - позивача по справі, який, таким чином, цілком обґрунтовано звернувся з даним позовом до суду. Що стосується заяви відповідачки про застосування щодо позовних вимог позовної давності, відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 12.12.2012р. здійснена державна реєстрація права оперативного управління позивача щодо даного учнівського гуртожитку державної власності, після чого в межах строку позовної давності позивач звернувся до суду з даним позовом. Доводи відповідачки про те, що ордер їй виданий для постійного проживання в гуртожитку по [ADDRESS] протирічить нормам закону - статті 127 ЖК України, оскільки учнівський гуртожиток призначений для тимчасового проживання на період роботи чи навчання та не являється жилим приміщенням, пристосованим для постійного проживання сімей. Крім того, в 2005 році ордер був виданий [PERSON] вже після фактичного її заселення в 2004 році на підставі договору від 01.06.2004р., як вказано [PERSON] в заяві на реєстрацію від 16.02.2005р. Заперечення відповідачки проти позову про виселення з посиланням на ст.132 ЖК України суд вважає такими, що не обґрунтовані на законі, виходячи з наступного. Відповідно до частини 2 ст.132 ЖК України працівників підприємств, установ, організацій, які поселились в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Згідно правової позиції Верховного Суду України у постанові від 19 грудня 2011 р. у справі № 6-71цс11, стаття 125, частина 3 статті 132 ЖК України щодо підстав виселення без надання іншого жилого приміщення чи з наданням такого застосовуються до житлових правовідносин, одним із суб'єктів яких є особа, яка перебувала з підприємством, установою чи організацією у трудових відносинах. Закріплені в цих статтях закону гарантії не може бути застосовано при вирішенні спору про виселення із гуртожитку громадян, які не перебували чи не перебувають з організацією у трудових відносинах. Відповідно до статті 34 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) правові позиції Верховного Суду України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах обов'язкові для всіх судів України. Враховуючи, що [PERSON] не перебувала та не перебуває у трудових відносинах з власником займаного житлового приміщення, при вирішенні позову не може бути застосована ст.132 ЖК України, оскільки вселення відповідачки не було пов'язано з перебуванням з власником житла у трудових відносинах. Право користування жилим приміщенням у гуртожитку члена сім'ї відповідачки є похідним від права відповідачки на проживання у займаному приміщенні. Досудові вимоги про виселення власник житла надіслав відповідачки за місцем реєстрації місця проживання, в зв'язку з тимчасовою відсутністю [PERSON] з 2007 року у займаному приміщенні в 2012 році позивач звертався до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування займаними житловим приміщенням, підставою відмови у вказаному позові стало з'ясування поважності причини тимчасової відсутності відповідачки в зв'язку з необхідністю догляду за батьками в с.Старосілля. Крім того, позивачка як сторона договору найму від 02.10.2009р. була обізнана про закінчення його дії та те, що угоди про продовження найму між сторонами не укладались. Забезпечення житлом відповідачки та її неповнолітнього сина не може здійснюватись з порушенням прав позивача. Згідно з ст.9 ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються з порушенням прав інших осіб. Згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 757 від 18.10.2006р. [PERSON] перебуває на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені судові витрати, тому на підставі ст.88 ЦПК України до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved