Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON] (Позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 26.07.2016 року він повертався з міста Києва, до міста [PERSON], потягом Київ-Миколаїв №209/210, вагон №5, купе №5, місце №19. У купе температура повітря складала +34 градуси за Цельсієм, у коридорі +30, при відкритих вікнах. Зі слів провідника кондиціонер працює, якщо зайти до купе, та закрити двері. Позивач разом з іншими пасажирами зайшли до свого купе, зачинили двері, змогли витерпіти задуху не більше 40 хвилин. Жара не спадала, кондиціонери не працювали. На пропозицію Позивача продати йому охолоджену воду, отримав у провідника відповідь, що у вагоні немає ніякої во-ди, а тим паче прохолодної, тому, що і холодильника немає. На пропозицію нада-ти книгу скаргу і пропозицій, останній повідомив, що книга знаходиться у начальника потягу, у вагоні №6. Прохолодну воду Позивачу та іншим пасажирам потягу довелося купувати на станції [PERSON], у перекупників, за подвійну ціну. У книзі скарг та пропозицій Позивач залишив скаргу про неналежні санітарні умови перебування у пятому вагоні цього потягу, яку окрім Позивача, підписали інші пасажири купе. Прохолодніше у вагоні стало після 22.00 год., коли сіло сонце. На станцію [PERSON] Ріг-Головний швидкий-нічний поїзд Київ-Миколаїв №209/210 прибув із запізненням на 20 хв., хоча згідно посадочного документу повинен прибути в 00.30 год., 27.07.2016 року. Зазначені порушення відображають якість наданих Укрзалізицею транспорт-них послуг із перевезення пасажирів з не найкращої сторони, внаслідок чого, Відповідачами (Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та йо-го керівником [PERSON] БАЛЬЧУН) порушено права Позивача, як споживача, на отри-мання якісної послуги, тому з посиланням на п.п.2.1. п.2, п.2.17, п.2.18, абз.4 п.24, абз.3 п.3.5, п.п.3.1.6. п.3.1., п.5.6. Держаних санітарних правил і норм експлуатації рухомого складу залізничного транспорту для пасажирських перевезень, затверджених постановою Першого заступника Головного державного санітарного лікаря України від 09.02.1999 року №15 (далі - Правила), п.п.1-6 ст.4 , ст.ст.6, 17 Закону України «Про захист прав споживачів», просив визнати противоправною бездіяльність керівника ПАТ «Укразалізниця» [PERSON] щодо підготовки до рейсу вагону №5, у швидкісному нічному поїзді Київ-Миколаїв №209/210, стягнувши з юридичної особи, ПАТ «Українська залізниця» вартість посадочного документу у сумі 202,30 грн., сплачених за надання послуг неналежної якості. Крім того, заявлено вимогу щодо стягнення з ПАТ «Українська залізниця» моральної шкоди, оскільки Позивач під час транспортування у не комфортних, нелюдських умовах, зазнав певні незручності, та певний час витратив на відстоювання своїх порушених прав, що призвело до моральних страждань, розмір яких оцінює у 2 000 грн. Під час розгляду справи Позивач наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Українська залізниця», [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила суд у їх задоволенні, - відмовити у повному обсязі, надавши суду письмові заперечення про безпідставність заявлених вимог. Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно вимог ч.2 ст.626 ЦК України, договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обовязок перед другою вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обовязку щодо першої сторони. Частиною 1 статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до приписів ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. За всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами (ч.1 ст.17 ЗУ «Про захист прав споживачів»). У відповідності до Держаних санітарних правил і норм експлуатації рухомого складу залізничного транспорту для пасажирських перевезень, затверджених постановою Першого заступника Головного державного санітарного лікаря України від 09.02.1999 року №15: - вагони пасажирських поїздів, які відправляються у рейс, повинні бути підготовлені відповідно до "Технологічного процесу огляду, безвідчеплюваного ремонту та екіпіровки пасажирських вагонів" і відповідати вимогам цих Правил (п.п.2.1. п.2); - підготовлений до рейсу поїзд за дві години до подачі на посадку приймається постійно діючою комісією в складі представників підприємств, які виконують підготовку та екіпіровку вагонів, та установ державної санітарно-епідеміологічної служби на залізничному транспорті; вагони повинні бути в робочому стані (опалюватися, заправлені водою, підключені до електромережі, з розігрітими кип'ятильниками). Всі дефекти, виявлені при перевірці, негайно усуваються і результати перевірки заносяться до рейсового журналу пасажирсь-кого поїзду. Вагони, які мають незадовільний санітарний стан або з не усуне-ними недоліками, включати в пасажирський поїзд забороняється; Остаточне рішення про відправлення пасажирського поїзду в рейс вирішує посадова особа державної санітарно-епідеміологічної служби на залізничному транспорті (2.17, п.2.18); - вентиляція, а у вагонах із кондиціонуванням: - кондиціонери повинні бути ввімкнуті влітку за 30 хвилин до посадки пасажирів в вагон; взимку вмикається тільки вентиляція (абз.4 п.2.4); - на шляху прямування, а також під час подачі поїзду під посадку в зимовий час, перехідний період температура повітря у вагонах усіх типів повинна бути на рівні +20 град. C +2 град. С, а влітку +2 4 град. C +2 град. С (тільки в вагонах, де є кондиціонери) (п.3.6.); - в плацкартних, купейних та м'яких вагонах пасажирських поїздів різних категорій пасажири не менше 3-х разів на день забезпечуються чаєм, цілодобово кип'яченою гарячою та охолодженою водою, а в загальних вагонах, - питною водою (абз.3 п.3.5.); - відповідальність за виконання цих Правил покладається на керівництво залізниць, відповідних служб, відділень залізниць, локомотивних, моторовагон них депо, станцій в межах їх відповідальності за підготовку електропоїздів та дизель-поїздів до рейсу і утримання їх на шляху прямування. Порушення вимог цих Правил тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність (п.5.6). Як встановлено у судовому засіданні, Позивач у справі на підставі посадочного документу прямував з міста Києва до міста [PERSON] швидким нічним потягом сполучення Київ-Миколаїв, поїзд №209/210, вагон №5, купе №5, місце №19, з 15.25 год. 26.07.2016 року по 00.30 год., 27.07.2016 року, зазначена обставина підтверджується проїзним документом (а.с.5). У вартість квитка входить вартість проїзду в купейному вагоні (КВ) 75,84 грн. + плацкарт 49,65 грн. + сервісні послуги у сумі 32,02 грн. + страховий і комісійний збір, відповідно 0,21 грн., 13, 75 грн. + збір ПАТ «Укрзалізниця» у сумі 9,0 грн. + сервісний платіж, у сумі 10 грн. + вартість постільної білини, у сумі 25 грн. Загальна вартість квитка становить 202,30 грн. Як убачається зі скарги №4 від 26.07.2016 року, складеною [PERSON] (пасажира місце №19, купе №5, вагон №5), підписаною гр. [PERSON] та [PERSON], у вагоні №5, потягу Київ-Миколаїв №209, відсутність кондиціювання призводе до нестерпних умов тимчасового перебування; відсутність у купе внутрішніх приборів виміру температури створює невизначеність умов перебування споживачів даних послуг на час їх отримання; відсутність у провідників холодильників і прохолодних напоїв для споживачів послуг Укрзалізниці, додатково створює незручності для людей та благодатні умови для смертельних випадків; відсутність кондиціювання вагонів, у т.ч. вагону №5, відсутність прохолодних напоїв і належних умов для існування, хоча і тимчасового, створюють негативну думку споживачів про загальну роботу керівництва Укрзалізниці (а.с.6). Разом з тим, при розгляді скарги [PERSON], яка була предметом обговорення оперативної наради при начальнику пасажирського вагонного депо Миколаїв від 27.07.2016 року, було встановлено, що вагон №5/13488 (побудови 21.12.1983 року, КР-2 08.05.2003 р., КР-1 30.04.2014р., ТО-3 15.03.2016р.) обкладений системою кондиціювання повітря заводом виробником, яка знахо-диться у справному стані, але працює неефективно. Вагон заводом виробником не обкладений побутовим холодильником. Для вимірювання температури повітря у салоні вагону встановлені біля купе №1 та №9 термометри, відповідно до вимог Додатку №2 Переліку окремих предметів змінного інвентарю, обладнання, засобів обробки на один пасажирський вагон залізниць України із розрахунку на рейс, затверджених наказом Міністерства транспорту та звязку України від 22.04.2009р. №443 (а.с.25-26). Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна зі сторін повинна надавати суду докази в обґрунтування своїх вимог і заперечень. На відповідачі лежить тягар доведення обставин, які звільняють від відповідальності, однак доказів того, що, послуга з надання пасажирського перевезення при слідуванні потягу Київ-Миколаїв №209/210, у вагоні 5, була належної якості, відповідач суду не надав. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати … відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги) (п.2 ч.3 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів»). З урахуванням того, що Позивач отримав послугу з пасажирського перевезення, та дістався з міста Києва до міста [PERSON], слід дійти висновку про часткове задоволення його позовних вимог відносно стягнення вартості посадочного документу. Проте, як було встановлено у судовому засіданні, послуга з перевезення таки мала недоліки (відсутність кондиціювання, відсутність прохолодних напоїв) та створювала певні незручності, тому у відшкодування вартості посадочного документу, сплаченого Позивачем за надання йому послуги неналежної якості, підлягає, - 30% вартості проїзного документу. У відповідності до ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд вважає за можливе задовольнити позов в частині відшкодування моральної шкоди, але зі зменшенням його розміру. Так, ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй внаслідок порушення прав. Частина 2 ст.1167 ЦК України встановлює, що моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла, при наявності провини. Під моральною шкодою, як слідує з Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відш-кодування моральної шкоди», варто розуміти втрати немайнового характеру вна-слідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб». Для стягнення моральної шкоди необхідна наявність наступних підстав: наявність моральної шкоди, протиправна поведінка того хто заподіяв шкоду, причинний зв'язок між шкодою й протиправним поводженням того хто заподіяв шкоду, провина. Суд вважає, що Позивач випробував певні незручності, як під час переїзду, так і після, через нерозв'язання спірної ситуації позасудовим способом, витрачанням свого особистого часу на звернення до суду, у зв'язку з неможливістю захистити порушене право споживача, що негативно позначається на його настрої, психологічному та фізичному стані. Неправомірність дій відповідача ПАТ «Українська залізниця» щодо надання неякісної послуги по перевезенню встановлена у судовому засіданні. Між неправомірними діями відповідача ПАТ «Українська залізниця» й моральною шкодою, заподіяною позивачу, існує причинно-наслідковий зв'язок, якби ПАТ «Українська залізниця» надала якісну послугу з пасажирського перевезення, то для Позивача не наступили б шкідливі наслідки морального характеру. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує суть позовних вимог, характер діянь ПАТ «Українська залізниця», що неправомірно порушило права позивача, його моральні страждання, їх глибину, ступінь та тривалість, а так само і вимоги розумності та справедливості. З урахуванням усіх обставин у справі, суд вважає за можливе визначити розмір моральної шкоди, у сумі 500 грн., та стягнути їх з юридичної особи, на користь Позивача. Разом з цим, суд не убачає правових підстав, для задоволення решти вимог Позивача в частині визнання противоправної бездіяльності керівника Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» [PERSON], при здійсненні ним належного контролю з виконанням Державних санітарних правил і норм експлуатації рухомого складу залізничного транспорту для пасажирських перевезень, затверджених постановою Першого заступника Головного державного санітарного лікаря України від 09.02.1999 року №15, при підготовці до рейсу вагону №5, у швидкісному нічному поїзді Київ-Миколаїв №209/210, на думку суду, така вимога не ґрунтується на нормах діючого законодавства. Судові витрати підлягають стягненню з ПАТ «Українська залізниця» відповідно до приписів ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial