Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

16 липня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що в шлюбі з відповідачем, який на даний час розірвано, народилися двоє дітей: [INFO] - син [PERSON], [INFO] - син [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання синів не надає. Самостійно забезпечувати дітей позивачка не взмозі, тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку та інших доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути судові витрати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Пояснив, що матеріальну допомогу на утримання синів надає у силу можливості, оскільки працює в ДП «ЗАТ» Хостіліа» за цивільно-правовим договором і винагороду за виконану роботу отримує не стабільну, Ствердив, що він є фізично здоровим, інших утриманців не має, проживає із батьком-пенсіонером та матір'ю працездатного віку. Позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, документально підтверджено свідоцтвами про народження, що сторони у справі є батьками синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно із рішення Ратнівського районного суду від 07.12.2012 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей. Як вбачається із довідки Ратнівської селищної ради від 14.07.14, діти сторін знаходяться на утриманні матері [PERSON] У силу ст.141 СК України відповідач як батько дітей зобов'язаний брати участь у їх вихованні та утриманні поряд з позивачкою, а його проживання окремо від синів не впливає на обсяг його прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Із пояснень відповідача установлено, що він постійної роботи не має, бо працює за цивільно-правовими договорами, строк яких обмежується виконанням певних робіт, винагорода за які є нестабільною. Зважаючи на відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, суд на підставі ст.184 ч.1 СК України доходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України беручи до уваги задовільний стан здоров`я відповідача, відсутність у нього інших утриманців, суд з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини до 6 років, встановленого ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", визначає аліменти на утримання синів [PERSON] і [PERSON] у розмірі по 320 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, вважаючи, що такий розмір буде достатнім для задоволення їх розумних матеріальних потреб. На підставі ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць. Не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення на її користь судових витрат - судового збору та витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати документально не підтверджені. Враховуючи, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів звільнена, суд, задовольняючи позов, стягує судовий збір із відповідача на користь держави.

Outcome: partial