Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

26.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 75% від заробітку відповідача, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. Вказала, що відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу не надає, він здоровий, працездатний чоловік, працює. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з дітьми перебуває у скрутному матеріальному становищі. Тому просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Позивач у судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 21). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 16, 17, 20). Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до\~ ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами шлюб розірвано, що підтверджується копією рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26.09.2011 року (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають спільних дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, з яких вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], яка народилася 17.01.2008 року (а.с. 3), [PERSON], який народився 27.02.2010 року (а.с. 4) та [PERSON], яка народилася 02.03.2006 року (а.с. 5). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки № 462, виданої 31.10.2016 року Виконавчим комітетом Заможненської сільської ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають на утриманні матері [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є здоровою працездатною особою, але у справі відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування останнього, тому враховуючи стан здоровя дітей, суд задовольняє позов частково та визначає аліменти в твердій грошовій сумі у 1500 грн., тобто по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, що буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дітей, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування, суду надано не було. У відповідності до\~ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов предявлено 26.08.2016 року. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial