Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 06.10.2007 року він уклав шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у виконкомі Квасівської сільської ради Берегівського району. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина донька [PERSON], [INFO] Сторони не змогли створити справжню сімю, мають різні характери з різними поглядами. З самого початку їхнього подружнього життя позивач знаходився на заробітках, вони бачилися рідко, що призвело до того, що почуття один до одного охололи. У 2015 році відповідачка також поїхала на заробітки, а йому стало відомо, що [PERSON] знайшла собі там коханця. 15.02.2016 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини, їхній шлюб існує тільки формально. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] В свою чергу 22.11.2016 року адвокат [PERSON], яка представляє інтереси [PERSON], подала до суду письмове заперечення на позов, яке 09.11.2017 року доповнене та уточнене, та зустрічну позовну заяву. Мотивувала його тим, що [PERSON] погоджується на розірвання шлюбу, але не згідна з мотивами та причиною розірвання шлюбу, на які вказує [PERSON] Вказує, що причиною розірвання шлюбу є зрада позивача. В жовтні 2015 року вона дізналася, що її чоловік зраджує подружню вірність, проживає в Чехії з іншою жінкою. Крім позову про розірвання шлюбу адвокат [PERSON] вважає за необхідне вирішити питання про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] Зазначає, що [PERSON] тривалий час працює в Чехії на заводі, його заробітна плата в середньому складає 30000,00 грн. Пропонує стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі по 5000,00 грн., оскільки останній є молодий за віком, здоровий, не хворіє, на утриманні не має крім доньки інших дітей та непрацездатних осіб. [PERSON] навчається в третьому класі, потребує цих коштів для духовного та фізичного забезпечення, а також для лікування. Крім стягнення аліментів, адвокат [PERSON] бажає вирішити питання про поділ майна подружжя.\~ Вказує, що за час проживання у шлюбі позивачка з відповідачем придбали майно, а саме: автомобіль марки Fiat-Fiorino, 2008 р.в., зареєстрований за [PERSON], ринкова вартість 160000, 00 грн., карабін для полювання Ремінгтон 750, зареєтрований за [PERSON], вартістю 26000,00 грн. та житловий будинок в с.Квасово, вул.Головна, 31 Берегівського району, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,2381 га. Вказаний будинок за час шлюбу був реконструйований і на даний час від вважається як незавершений будівництвом готовністю 90 відсотків. Після погіршення сімейних відносин, [PERSON] відкликав всю документацію для узаконення реконструкції, відібрав ключі від дружини і заборонив їй заходити в будинок. Представник [PERSON] вважає, що так як спірний обєкт незавершеного будівництва придбаний та реконструйований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є обєктом спільної сумісної власності подружжя, фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, що є підставою для визнання за позивачкою права на 1/2 частину спільного сумісного майна на обєкт незавершеного будівництва. Просила обєднати\~ в одне провадження первісну позовну заяву [PERSON] до [PERSON]\~ про розірвання шлюбу із зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та поділ майна подружжя. Остаточно прийняти рішення яким розірвати шлюбу між сторонами, стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі\~ в розмірі по 5000,00 грн. щомісячно та поділити по половині рухоме майно (автомобіль марки Fiat-Fiorino, 2008 р.в., карабін для полювання Ремінгтон 750), стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за частку в спільно нажитому майні за час перебування в шлюбі в рухомому майні в сумі 93000,00 грн.; визнати за [PERSON] право на 1/2 частину спільно нажитого майна з відповідачем [PERSON], а саме 1/2 частину незавершеного будівництвом будинку з надвірними спорудами з готовністю 90 відсотків по вул.Головна в с.Квасово Берегівського району та поділити його згідно висновку судового експерта №255/05-17 від 27.07.2017 року. Крім того, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2381 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул.Головна, №31 в с.Квасово Берегівського району, виділити їй в одноосібне користування земельні ділянки площами S3=61,1 кв.м., S4=17,0 кв.м., S5=43,6 кв.м. та S7=917,2 кв.м., шо становить в загальному 1038,9 кв.м.,\~ а [PERSON] -\~ S2-123 кв.м., S6-37,5 кв.м. та S8 - 878,4 кв.м., що становить в загальному 1038,9 кв.м. В спільному користуванні сторін залишити земельну ділянку площею S-303,2 кв.м.з ворота з хвірткою під №1, огорожа під №2 довжиною 4,95 м, колодязь під №3, вбиральня під літерою «Л» та навіс під літерою «М». Стягнути з [PERSON] судові витрати: судовий збір на суму 4881,02 грн., за забезпечення позову на суму 320,00 грн. та витрати по проведенню експертизи в розмірі 10592,00 грн. Ухвалою суду від 16.12.2016 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та поділ майна подружжя прийнято та обєднано з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 09.11.2017 року позивачем за зустрічним позовом [PERSON] подано до суду заперечення проти зустрічного позову в цивільній справі №299/2490/16-ц. Вказує, що зустрічна позовна заява підлягає задоволенню лише в частині розірвання шлюбу та частково в частині стягнення аліментів. Вказує, що він має нерегулярний, мінливий дохід і згідний сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі по 800,00 грн. щомісячно. Вважає, що [PERSON] хоче покласти весь тягар утримання неповнолітньої доньки на нього, але оскільки він готовий добровільно сплачувати аліменти на утримання своєї доньки і ніколи не відмовлявся від їх сплати, то задоволення зустрічного позову в частині стягнення аліментів є неможливим, оскільки в даному випадку відсутній спір з даного приводу. Крім того, зазначає, що і справді в період перебування сторін у шлюбі ним було придбано спірний житловий будинок. В липні 2016 року ним було розпочато реконструкцію будинку, однак на той час сторони вже не підтримували шлюбні відносини, не вели спільне господарство та проживали окремо, що спростовує твердження [PERSON] про здійснення його реконструкції за спільні кошти. Просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON] про стягнення аліментів, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину нерухомого майна. В свою чергу адвокатом [PERSON] було подано до суду відповідь на заперечення проти зустрічного позову. Спростовуючи заперечення [PERSON] про неприйняття участі [PERSON] в реконструкції\~ спірного будинку в 2016 році зазначила наступне. Сторони спільно проживали до початку вересня 2016 року. 16.09.2016 року [PERSON] подав до суду позовну заяву про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що вони 15.02.2016 року припинили шлюбні відносини, а лише в липні 2016 року розпочав реконструкцію спірного будинку на підставі будівельного паспорту від 17.06.2016 року та повідомлення про початок виконання будівельних робіт. В дійсності в кінці 2015 року [PERSON] стало відомо про зраду чоловіка, існування іншої жінки. Сторони самовільно розпочали реконструкцію будинку в 2013 році, без виготовлення документації, а коли між сторонами виникли негаразди, [PERSON] наполягала на виготовленні будівельного паспорту, у звязку з чим він виготовлений саме 2016 року. Вказане можуть підтвердити свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Спростуванням заперечення на зустрічну позовну заяву є: фотографії з датами 03.05.2015 року та 23.08.2015 року, на яких спірний будинок вже реконструйований, договір на виготовлення та постачання товару від 10.08.2013 року. Доказами доходів [PERSON], що підтверджує фінансову участь її в реконструкції будинку є індивідуальні відомості про застраховану особу ПФУ за період 2010 року включно по 2016 рік. [PERSON] на підтвердження своїх заперечень\~ не надано жодного обгрунтування та доказу, який би свідчив, що будинок він реконструював один без дружини. Адвокат [PERSON] вважає, що заперечення на зустрічну позовну заяву не заслуговує на увагу. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON], який діє на підставі Договору про надання правової допомоги №46Ц/16 від 16.09.2016 року, підтримав позовні вимоги позивача [PERSON], просив суд задоволити позовні вимоги та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] Що стосується зустрічних позовних вимог\~ - просив відмовити в їх задоволенні повністю з підстав, які викладені в запереченні на позовну заяву. Додав, що [PERSON] готовий добровільно сплачувати аліменти на утримання своєї доньки і ніколи не відмовлявся від їх сплати, у звязку з чим зустрічний позов в частині стягнення аліментів є неможливим, оскільки в даному випадку відсутній спір. Крім того додав, що реконструкцію будинку здійснювалася не за спільні кошти сторін, і розпочалася в той період, коли сторони вже не підтримували шлюбні відносини, не вели спільне господарство та проживали окремо. Відповідач за первісним позовом [PERSON] не заперечила відносно задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу з [PERSON], однак не з тих підстав, на які вказує позивач [PERSON] в первісному позові. Вказала, що причиною розладу у сімї стала зрада чоловіка, а саме [PERSON], який перебуваючи на заробітках за кордоном почав проживати з іншою жінкою. Просила задовольнити зустрічні позовні вимоги. Представник відповідача за первісним позовом адвокат [PERSON], яка діє на підставі Договору про надання послуг адвокатом у цивільному процесі від 21.11.2016 року, в судовому засідання заявлені зустрічні позовні вимоги, враховуючи доповнення до них, просила задовольнити повністю,\~ саме стягувати з [PERSON] аліменти на утримання спільної доньки сторін - [PERSON], [INFO] в розмірі по 5000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини, здійснити поділ спільно нажитого майна шляхом, який запропоновано судовим експертом згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №255/05-17 від 27.07.2017 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Відносно заявлених вимог первісного позову не заперечила, однак звернула увагу на мотиви та підстави з яких [PERSON] бажає розірвати шлюб. Будучи допитаним у судовому засіданні [PERSON] як свідок, підтвердив, що в 2014 році виконував ремонтні роботи по встановленню парового опалення, а також роботи по підведенню водопостачання в будинку. У травні він отримав аванс, а в серпні почав ремонтні роботи. Він закуповував необхідні матеріали, а [PERSON] оплачував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є батьком позивачки за зустрічним позовом [PERSON] Спірний будинок будувався за його допомогою, він на власному транспорті привозив\~ в с.Квасово цеглу та дерево. Перебудова будинку розпочалася в 2013 році і тривала близько двох років, виконувалися роботи із заміни криші, усилення фундаменту, мінялася штукатурка, добудовувалися надвірні споруди. Заслухавши сторони, покази свідків, дослідивши подані письмові докази, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, зясувавши усі фактичні обставини, що необхідні для вирішення справи, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 06.10.2007 року, про що у виконкомі Квасівської сільської ради Берегівського району Закарпатській області зроблено актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ №034078 від 06.10.2007 року. Як встановлено судом, і ці обставини сторонами не оспорювалися, від шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] 16.04.2008 року народилася дитина - дочка [PERSON]. Про цей факт свідчить також копія відповідного свідоцтва серії 1-ФМ №102565, виданого 21.04.2008 року виконкомом Квасівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області. Починаючи з лютого 2016 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини,\~ ведуть різні побут і господарство, тобто сімейно-шлюбні відносини між ними є формальними. При цьому малолітня дитина знаходиться на утриманні матері, що не заперечується й позивачем. Встановлено, що одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін виявились різні характери, відсутнє взаємопорозуміння. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). У ч.2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд звертає увагу на те, що справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді у суді з вересня 2016 року, однак станом на даний час примирення між сторонами так і не відбулось, що виключає потребу у вжитті заходів для примирення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді його наміри розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв'язку із чим первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню. Що стосується зустрічного позову [PERSON] про стягнення аліментів та поділу майна, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обв'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Норми ч. 3 ст. 181 СК України передбачають присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено та документально підтверджено, що від шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] 16.04.2008 року народилася дитина - дочка [PERSON]. Дитина перебуває на утриманні позивача за зустрічним позовом [PERSON] Позивач за зустрічним позовом стверджує, що відповідач [PERSON] має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 5000,00 грн. так як\~ працює за кордоном, приховує свої доходи та розмір заробітку. Відповідач за зустрічним позовом заперечуючи проти заявлених вимогах зазначає, що він ніколи не відмовлявся від сплати аліментів на утримання доньки і готовий добровільно їх сплачувати. Встановлюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з наступного. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи слідує, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] офіційно не працевлаштований. Між тим, він є працездатним, фізично розвинутим і здоровим молодим чоловіком, який, за наявності відповідного бажання для того, має змогу працевлаштуватися і одержувати певні доходи. Він не має інших дітей та осіб, які перебували би на його утриманні. Суд критично оцінює доводи [PERSON] про отримання доходу відповідачем до 30000,00 грн. за відсутності належних та допустимих доказів. Критично оцінюється і твердження [PERSON] щодо можливості сплати аліментів лише в розмірі 800,00 грн. з врахуванням тривалих поїздок його за межі України. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1860,00 гривень. Отже, за наведеного у справі стягнення з відповідача 1500,00 гривень аліментів на утримання малолітньої дитини повністю відповідає встановленим фактам та вимогам закону. Таким чином, враховуючи викладене вище, а також те, що дитина у зазначеному віці потребує значних витрат на утримання, зокрема, харчування, одяг, інші речі щоденного вжитку, суд,

Outcome: partial