Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

30 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання ідеальних часток в спільній сумісній власності. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що сторонам на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Між співвласниками існують розбіжності щодо утримання вказаного нерухомого майна, в звязку з чим позивач з метою уникнення спору щодо володіння, користування та утримання спільного майна звернулася до суду з позовом про визнання за кожним з співвласників ідеальних часток в рівних частинах у квартирі, тобто по 1/3 частки квартири, і припинити право спільної сумісної власності. В судове засіданні позивач та її представник не зявилися, в наданих суду письмових заявах просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідачі до суду не зявилися, в наданих суду письмових заявах просили розглянути справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов такого висновку. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 травня 1994 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 28.11.2006 [PERSON] змінила прізвище на Паші нову (а.с. 12). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія 1-КИ № 568162 від 21.06.2004, [PERSON] померла 21 червня 2004 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом ; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Статтею 174 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання відповідачами [PERSON] та [PERSON] позову, оскільки таке не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. Суд вважає, що слід поділити спільне сумісне майно квартиру № 63 в будинку № 8 на вул. Калантая у м. Кривому Розі, визначивши ідеальні частки співвласників та припинити право спільної сумісної власності на вказану квартиру. Визначаючись щодо даної позовної вимоги, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства, а також ту обставину, що ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, протилежного судом не встановлено, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. Тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] підлягає задоволенню частково по ? частки квартири. При цьому суд враховує, розяснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial