Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

05 березня 2020 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла заява [PERSON] , представник заявника: [PERSON] , заінтересовані особи: Роздільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту реєстрації шлюбу та постійного проживання на території України. 22 травня 2020 року на адресу суду надійшла уточнена заява представника заявника [PERSON] , згідно якої він просить суд встановити особу - [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Подгорне Воронезької області Росії (свідоцтво про народження [NUMBER] ) - відповідно до фотозображення, що міститься у Довідці Виконавчого комітету Роздільнянської міської ради №3097 від 29.10.2019 року, та встановити юридичних факт постійного проживання на території України [PERSON] , [INFO] , станом на 24 серпня та 13 листопада 1991 року. Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] народилася [INFO] у с.Подгорне Воронезької області Росії, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . У період 1984-1986 років, заявник вступила у шлюб з [PERSON] у с.Ніжнєсмородино Понировського району Курської області РФ. Після реєстрації шлюбу провели весілля та заявник перейшла на прізвище [PERSON] . Однак, свідоцтво про шлюб давно було втрачено її чоловіком. [PERSON] наразі помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 04.02.2014 року. Заявник є представником ромської національності, як і її чоловік. Вони вели кочове життя (не останнім чином через ворожі стереотипи про ромів у місцевого населення). Зазвичай, питаннями оформлення документів у ромів займаються чоловіки, тому заявник не переймалася питанням наявності чи відсутності тих чи інших документів, включаючи свідоцтва про шлюб, до часу смерті чоловіка у 2011 році. За цей час у заявника народилося багато дітей, з них зареєстровано народження двох - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Народження [PERSON] зареєстрував чоловік заявника, але втратив свідоцтво про народження. Однак, у 2017 році, заявник отримала довідку з Мєщовського району Калузької області РФ, яка підтверджує факт її народження. Також, даною довідкою підтверджується, що заявник перейняла прізвище чоловіка та записана там як [PERSON] . Народження [PERSON] було зареєстровано за рішенням суду (№511/3144/15-ц від 26 січня 2016 року), матір`ю дитини у свідоцтві записана [PERSON] згідно з отриманою під час процесу медичною документацією з лікарні м. Єнакієве Донецької області. Ще одним непрямим підтвердженням того, що заявник перейняла прізвище чоловіка внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] є медичне свідоцтво про народження [PERSON] 2001 року. Наразі заявник [PERSON] не має жодних документів, що підтверджують її особу, проте її та родину знають багато людей у місті Роздільна, де вона проживає з середини 2000-х років. Через відсутність свідоцтва про шлюб заявник не має змоги оформити паспорт громадянина України, адже Державна міграційна служба України не може встановити перехід з прізвища [PERSON] на [PERSON] , і, як наслідок, особу заявника. У 2018 року, заявник звернулась до Суворовського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України з заявою щодо встановлення особи з подальшим оформленням паспорта громадянина України. 21 грудня 2018 року заявник отримала відповідь, що особу не встановлено, належність до громадянства України не визначено. Через об`єктивні чинники, а саме відсутність паспортного документа і неможливість перетину державного кордону України, заявник не може поїхати до РФ і отримати дублікат свідоцтва про шлюб. Коли заявник намагалась уточнити дату укладення шлюбу через засоби електронного зв`язку, то дізналася, що актовий запис про укладення шлюбу на території Понировського району Курської області РФ з невідомих причин не зберігся. Таким чином, навіть за наявності у заявника паспортного документу вона не зможе отримати підтвердження укладення шлюбу з [PERSON] (власне, свідоцтво про шлюб), що і стало головною причиною її звернення до суду. Поновити актовий запис про укладення шлюбу в Україні заявник не може через відсутність паспортного документу. Стислий виклад заперечень заінтересованих осіб. 19 травня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області. Відповідно до змісту даного відзиву, ГУ ДМС України в Одеській області наголошує, що заявник не зверталась до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області з заявою встановленого зразка про набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України, не надала до ГУ ДМС України в Одеській області жодних документів, зазначених у Порядку, отже заявник не використала всі можливості для отримання статусу громадянина України та звернення до суду із заявою про встановлення факту є передчасним. Крім того, ГУ ДМС України в Одеській області зазначає, що встановлення факту проживання станом на 1991 рік не стосується особистих прав заявника та ніяк не впливає на них. На підставі викладеного, а також у зв`язку з тим, що Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області заперечують, можливо стверджувати, що у даному випадку наявний спір про право. У зв`язку з чим, представник ГУ ДМС України в Одеській області О.М. Стельмах просить суд заяву [PERSON] , за участю заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання на території України - залишити без розгляду. Після направлення на адресу ГУ ДМС України в Одеській області уточненої заяви [PERSON] , представник ГУ ДМС України в Одеській області О.М. Стельмах надіслав на адресу суду додаткові пояснення. Згідно даних пояснень, заяву [PERSON] слід залишити без розгляду, оскільки ГУ ДМС України в Одеській області вважає дані вимоги передчасними, та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим, представник заінтересованої особи зазначає, що у даному випадку наявний спір про право. Заяви, клопотання. 12 березня 2020 року на адресу суду надійшов лист від начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Т.В. Дідух, згідно якого вона просить суд відповідну справу розглядати без представника відділу, відповідно до чинного законодавства (а.с. 37). 27 березня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання від представника заявника [PERSON] , про витребування доказів (а.с. 38). 27 березня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання від представника заявника [PERSON] , про перенесення судового засідання (а.с. 40). 07 квітня 2020 року на адресу суду надійшов лист від начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Т.В. Дідух, згідно якого вона просить суд відповідну справу розглядати без представника відділу, відповідно до чинного законодавства (а.с. 47). 04 травня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання від представника заявника [PERSON] , про перенесення судового засідання (а.с. 48). 12 травня 2020 року на адресу суду надійшов лист від начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Т.В. Дідух, згідно якого вона просить суд відповідну справу розглядати без представника відділу, відповідно до чинного законодавства (а.с. 51). 22 травня 2020 року на адресу суду від представника заявника [PERSON] надійшла заява про уточнення заявлених вимог (а.с. 63-71). 11 червня 2020 року на адресу суду надійшов лист від начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Т.В. Дідух, згідно якого вона просить суд відповідну справу розглядати без представника відділу, відповідно до чинного законодавства. 19 серпня 2020 року на адресу суду надійшов лист від начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Т.В. Дідух, згідно якого вона просить суд відповідну справу розглядати без представника відділу, відповідно до чинного законодавства. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В матеріалах справи міститься лист начальника Роздільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Т.В. Дідух, згідно якого актовий запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути поновлено (а.с. 11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , народилась в селі Подгорне, Подгоренський район Воронезької області, про що 07 лютого 1966 року зроблений актовий запис №2. Місце державної реєстрації виконачий комітет Подгоренської сільської ради депутатів трудящих Подгоренського району Воронезької області. Батько - [PERSON] , циган, мати - [PERSON] , циганка. Дата видачі повторного свідоцтва: 18.11.2017 року. Переклад з російської на українську мову виконав перекладач Горюшенкова Олександра Павлівна . 10.06.2019 року приватний нотаріус засвідчив вірність фотокопії-витягу з 2-х сторінок оригіналу документа, який складається з 1 сторінки, в останньому підчисток, дописок, закреслених слів, незастережених виправлень або інших особливостей не виявлено. Письмовий переклад тексту документу з російської мови на українську мову зроблено перекладачем Горюшенковою Олександрою Павлівною , справжінсть підпису перекладача посвідчено нотаріусом. Особу перекладача встановлено, його дієздатність та кваліфікацію перевірено (а.с. 13-15). Згідно довідки виконавчого комітету Роздільнянської міської ради від 29.10.2019 року, громадянка [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає в [ADDRESS] (без реєстрації) (а.с. 17). Відповідно до листа Суворовського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області, особу [PERSON] , [INFO] , не встановлено, належність до громадянства не визначено. В повторному свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 29.11.2017 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження: село Подвірне, Воронезької області РФ, підтвердити факт народження і активий запис неможливо, так як заявник отримала свідоцтво про народження на території іншої держави (а.с. 19-20). Відповідно до медичного свідоцтва про народження №3063 від 15 листопада 2012 року, [PERSON] , в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, [INFO] народила хлопчика (а.с. 23). Згідно медичного свідоцтва про народження №137 від 24 квітня 2012 року, [PERSON] в місті Єнакієве, Донецької області, [INFO] народила дівчинку (а.с. 24). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, [PERSON] , [INFO] , народилась в місті Єнакієве, Донецької області, Україна (а.с. 25-26). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , помер [INFO] у віці 45 років, про що 04 лютого 2014 року складено відповідний актовий запис №1 (а.с. 27). Згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 січня 2016 року, було встановлено факт народження [PERSON] [INFO] в м.Єнакієво Донецької області, Україна, від матері [PERSON] . Рішення набрало законної сили 08.02.2016 року (справа №511/3144/15-ц) (а.с. 88-89). Також, в судовому засіданні представник заявника надав суду свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , місце народження: село Подгорне, Подгоренський район Воронезької області, батько: [PERSON] (циган), мати: [PERSON] (циганка). Відповідно до довідки №4 Генерального консульства Російської Федерації в Одесі, яка засвідчує, що [PERSON] , що народилася [INFO] в місті Підгірне Воронезької області РРФСР, неможливо визначити належність до громадянства Російської Федерації (на підставі відповіді УФМС Росії по Липецькій області Вих. №23/5335 від 23.03.2015 року). Згідно листа Центральної міської лікарні м.Єнакієве від 07.04.2015 року, громадянка [PERSON] народила у пологовому будинку м.Єнакієве дівчинку [INFO], вага 3.100, зріст 52 см. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу та доказу учасників справи. Суд не погоджується з аргументами заявника щодо встановлення особи - [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Подгорне Воронезької області Росії (свідоцтво про народження [NUMBER] ) - відповідно до фотозображення, що міститься у Довідці Виконавчого комітету Роздільнянської міської ради №3097 від 29.10.2019 року. Оцінюючи аргументи заявника, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до частини другої даної статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що даний факт не встановлюється в порядку окремого провадження, оскільки від нього не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи. Крім того, з приводу відзиву заінтересованої особи ГУ ДМС України в Одеській області, суд зазначає, що сам по собі факт не погодження ГУ ДМС України в Одеській області з заявою [PERSON] , представник заявника: [PERSON] , не свідчить про спір про право, оскільки, виходячи з положень частини 1 статті 293 ЦПК України, та з урахуванням кола учасників судового процесу, справи про встановлення факту постійного проживання в порядку позовного провадження не розглядаються. При розгляді даного питання суд враховує позицію касаційної інстанції (постанова ВС від 30.10.2019 року у справі №296/289/19), згідно якої у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору про право. Крім того, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника заявника, свідків, надавши їм правову оцінку, суд прийшов до висновку про необхідність встановлення факту постійного проживання на території України [PERSON] , [INFO] , станом на 24 серпня 1991року та 13 листопада 1991 року. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно положень пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно положень статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Згідно положень пункту 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року. У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Суд зазначає, що у відповідності до пункту 3 частини 2 статті 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Положенення статті 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Верховний Суд зауважує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (постанова від 25 березня 2020 року у справі №314/588/17). Крім того, суд враховую позицію Касаційного цивільного суду ВС, який вказав на те, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України (постанова від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц). На підставі викладеного,

Outcome: partial