Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сієна» про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на день його смерті та визнання права на спадщину. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Позиває - єдиний син померлої. ЇЇ чоловік та батьки також давно померли. Позивач народився у Кемеровській області Російської Федерації, але свідоцтво про народження не збереглося і на запити до Російської Федерації щодо отримання дублікату свідоцтва про народження відповіді позивач не отримав. Той факт, що померла його мати підтверджується тим, що вони мають одне прізвище та може бути підтверджено свідками, які знають, що померла завжди називала його сином, він турбувався про неї, вона подарувала свою квартиру його дружині. Не маючи свідоцтва про народження позивач не міг у встановлений законом строк подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Оскільки мати останні роки свого життя хворіла та потребувала догляду, він з дружиною постійно проживали з нею, доглядали її, поховали після смерті та встановили пам`ятник. Цей факт також має для позивача юридичне значення, оскільки з ним пов`язане фактичне прийняття ним після смерті матері спадщини. Спадкове майно померлої складається із зареєстрованої на її ім`я частки ТОВ «Сієна» розміром 31.58 % статутного фонду. Оформити право на спадщину на вказану частку позивач не має можливості без встановлення факту прийняття спадщини та факту родинних відносин. На підставі вищевикладеного просить встановити факт того, що він [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , померлої [INFO] ; встановити факт, що він постійно проживав зі своєю матір`ю [PERSON] на день її смерті [INFO] ; визнати за ним право власності за спадщиною на частку розміром 31.58 % статутного фонду ТОВ «Сієна». Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20.09.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач у судове засідання надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Від заступника директора ТОВ "Сієна", яке є відповідачем по справі, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційного служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] /а.с.8/. Згідно зі статутом ТОВ «Сієна», затвердженим протоколом зборів №1 від 16.10.1997, засновниками ТОВ є [PERSON] , [PERSON] . Зареєстровано в реєстрі за №8-6785 державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. /а.с.9-16/. Відповідно до установочного договору ТОВ «Сієна» від 16.10.1997, [PERSON] формує уставний фонд майном на загальну суму 6 500 грн. - 68%, [PERSON] формує уставний фонд майном на загальну суму 3 000 грн. - 32 %. Зареєстровано в реєстрі за №8-3783 державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. /а.с.17-19/. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АВ №117115 від 15.10.2013 щодо ТОВ «Сієна», керівником є [PERSON] , дата та номер запису про взяття на облік - 19.11.1997 №2168000. /а.с.20/. Згідно з випискою з протоколу №4 зборів засновників ТОВ "Сієна" від 16.02.2002 до складу учасників товариства прийнято [PERSON] з внесенням його частки у статутний фонд товариства у розмірі 6 500 грн. Виведено зі складу учасників товариства [PERSON] , його частку у сумі 6 500 грн. повернуто. Розподілено частки між учасниками, а саме: [PERSON] формує статутний фонд майном на суму 3 000 грн. - 32 %, [PERSON] формує статутний фонд грошовими коштами на суму 6 500 грн. - 68 %. /а.с.21-23/. З листа-роз`яснення від 13.09.2021 вих.№121 вбачається, що приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Верченко Т.І. [PERSON] повідомлено, що усне звернення [PERSON] щодо подання заяви про прийняття спадщини, заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , розглянуто. Роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини впродовж шести місяців з моменту смерті спадкодавця. Оскільки [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в нотаріальну контору в установлений законом строк не подав та на момент її смерті зареєстрований за адресою померлої не був, він пропустив строк для прийняття спадщини. Роз`яснено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, необхідно звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. /а.с.32/. Згідно з відповіддю завідувача Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 29.09.2021 №1953/01-09 на запит суду, за даними спадкового реєстру спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] , 1938 року народження, нотаріусами України не заводилася. /а.с.33/. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №66643271 від 29.09.2021 інформація у спадковому реєстрі щодо [PERSON] , померлої [INFO] , відсутня. /а.с.34/. Відповідно до письмових показів, наданих суду від [PERSON] , остання пояснила, що [PERSON] - її бабуся, яку вона знала з народження. [PERSON] - рідний батько [PERSON] . Бабуся завжди називала її батька сином, а він її називав мамою, вони завжди були однією сім`єю. Коли бабуся захворіла, вона не могла жити сама і її забрали у свою квартиру за адресою: [ADDRESS] , її батьки, а свою квартиру бабуся подарувала матері [PERSON] , своїй невістці - [PERSON] . Бабуся померла у 2013 році в квартирі батьків [PERSON] , які і поховали [PERSON] . Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77). У відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82). Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено положеннями ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обв`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що факт родинних відносин позивача з [PERSON] підтверджується наявністю співпадіння прізвища та вказана обставина ніким не оспорюється. Крім того, суд вважає доведеним факт спільного проживання позивача з [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вказана обставина також ніким не оспорюється. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та проживання разом зі спадкодавцем на день його смерті. У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця. Згідно зі ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності Відповідно до вимог п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] входить належна їй частка у статутному фонді ТОВ «Сієна» у розмірі 31,58 відсотки у статутному капіталі, яка після смерті останньої перейшла за загальними правилами спадкування за законом до її сина [PERSON] . Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем [PERSON] у порядку спадкування. Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить із положень ст. 1 ЦПК України, відповідно до яких задачами цивільного судового провадження є захист порушених та невизнаних прав свобод та інтересів фізичних осіб, зокрема позивача, щодо спадкового майна після смерті його матері.

Outcome: approved