Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

26 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилася дочка [PERSON]. На підставі судового рішення шлюб між нею, позивачем, і [PERSON] був розірваний. Рішенням Новоазовського райсуду Донецької області від 16 лютого 2005 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі по 150 грн. на місяць щомісячно, до зміни матеріального становища відповідача, починаючи з 22 березня 2004 року, до досягнення дочкою повноліття. Оскільки на теперішній час вона, позивач у справі, виховує крім дочки [PERSON] ще і дочку [INFO] від другого шлюбу, вона, позивач, працює продавцем у приватного підприємця, зарплата становить 1300-1500 грн. на місяць, а відповідач не платить аліменти у розмірі, присудженому судовим рішенням, хоча має таку можливість, просила винести рішення, яким збільшити розмір аліментів до 400 грн. на місяць. У судове засідання позивач не явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, задовольнити її позовні вимоги, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а.с.12). Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у суді відповідач (а.с.14) у судове засідання не явився, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення розгляду справи до суду не звертався, у зв'язку з чим суд розглядає справу в його відсутність за наявних у справі письмових доказів з винесенням заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач у своїй заяві до суду. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, дослідивши письмові матеріали справи, дав оцінку добутим доказам у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 181 ч.3 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу матері (батька) або в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтю 184 СК України. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом у судовому засіданні з позовної заяви, копії свідоцтва про розірвання шлюбу на а.с.5 і копії судового рішення на а.с.7 встановлено, що сторони з 24 січня 1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, з травня 2005 року шлюбні відносини за судовим рішенням припинені. Судом також встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] народження [INFO] (а.с.6), на утримання якої за рішенням Новоазовського райсуду з 22 березня 2004 року позивач повинен сплачувати аліменти по 150 грн. на місяць, щомісячно, до виповнення дочці повноліття. Судом встановлено також у судовому засіданні, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2009 року (а.с.4,зворот), від якого має малолітню дочку [INFO], працює продавцем у магазині, отримує зарплату 1300-1500 грн. на місяць, дочці [PERSON] виповнилося 16 років. З позовної заяви і матеріалів справи не встановлено, що відповідач має постійне місце роботи з офіційним працевлаштуванням. Зважаючи на наведене вище, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які сплачує за рішенням суду відповідач, може бути збільшений до 300 грн. на місяць. До такого висновку суд дійшов з огляду на майновий і сімейний стан позивача, а саме, що позивач і її теперішній чоловік працюють, утримують дочку [INFO] і дочку [INFO], тобто, на думку суду, майновий і сімейний стан позивача змінився від дня винесення судового рішення 16 лютого 2005 року. Задовольняючи позов частково, суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини 16-річного віку, визначеного ст.7 Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», а також з того, що у суду нема даних про те, що майновий і сімейний стан відповідача значно змінився у бік поліпшення, оскільки даних про те, що відповідач має постійне місце роботи з офіційним працевлаштуванням на даний час, суду не надано, а в 2005 році відповідач також мав мінливий і нерегулярний дохід, що вбачається з судового рішення від 16 лютого 2005 року. На підставі ст.88 ЦПК України і Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь держави суд стягує 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial