Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 2-9999/10 від 20.09.2009 року визнано мирову угоду між нею та відповідачем - [PERSON] про збільшення розміру аліментів, згідно якої відповідач [PERSON] зобов»язується щомісячно виплачувати їй аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, на сьогоднішній день витрати по утриманню дитини є досить значними, оскільки складаються із забезпечення фізичних, розумових, моральних та інших потреб, а тому грошові кошти в розмірі 300 грн. є досить незначними, не відповідають встановленому Законом мінімальному гарантованому розміру аліментів на дитину та навіть частково не покривають потреби дитини. Просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів і стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову. Крім того, пояснив, що на даний час він перебуває у шлюбі з іншою жінкою, з якою у них народилося четверо дітей. Також він регулярно надає матеріальну допомогу його непрацездатній матері, яка є інвалідом ІІ групи. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 2-9999/10 від 20.09.2009 року визнано мирову угоду між позивачем [PERSON] та відповідачем - [PERSON] про збільшення розміру аліментів, згідно якої відповідач [PERSON] зобов»язується щомісячно виплачувати позивачу [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 7). Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~N\~789-XII\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до положень ст.\~183\~СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.\~\~ Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~\~п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. Суд погоджується з доводами позивача про те, що за час, який минув після стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн, значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який відповідно до Закону України\~«Про Державний\~бюджет на\~2019\~рік» складає 2 027 грн. Крім того, інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання доньки та її нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Водночас суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів - із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприяти кращому захисту інтересів дитини. Однак, визначений позивачем розмір аліментів, на думку суду, є значно завищеним. Враховуючи, що на утриманні відповідача\~є четверо неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та мати, яка є інвалідом ІІ групи, виходячи із засад справедливості та захисту прав дитини, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, встановлений вищевказаним рішенням суду, стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, в позовній заяві позивачка [PERSON] зазначила, що просить стягувати розмір аліментів починаючи з дня подання позовної заяви. Однак п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №\~3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" вказує на те, що визначені в порядку ст.\~192\~СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, таким чином позивачу слід відмовити у стягненні змінених аліментів від дня пред»явлення позову до суду. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: partial