Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

01.12.2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 грн. щомісячно до його повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18.01.2008 року по 09.10.2014 року. В шлюбі народився син. Відповідач тривалий час матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Дитина проживаює з нею і повністю знаходиться на її утриманні, вона перебуває у тяжкому матеріальному становищі. Чоловік офіційно не працює, однак перебуває в Італії та має нерегулярні мінливі доходи, інших утриманців не має. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, направив до суду заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову, оскільки він не ухиляється від сплати аліментів, а дружина перешкоджає йому спілкуватися з дитиною. Він хоче надавати подарунки дитині, а не утримувати колишню дружину. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони з 18.01.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/1254/14-ц від 09.10.2014 року (а.с. 14-15). [PERSON] - відповідач по справі, відповідно до свідоцтва про народження є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], народженого в Республіці Італія (а.с. 11). Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю. Вказане підтверджується поясненнями представника позивача та не заперечував у листі і відповідач [PERSON] Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно роз'яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки відповідач не надав суду доказів, що він добровільно надає матеріальну допомогу сину, тому суд вважає обгрунтованими вимоги [PERSON] про стягнення аліментів. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд приймає до уваги, що відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум станом на 01.10.2014 року на дитину віком до 6-ти років становить 1102 грн., а на дитину від 6-ти до 18-ти років становить 1373 грн. на місяць. Оскільки [PERSON] має задовільний стан здоров"я, інших утриманців, крім сина, не має, є повнолітнім, працездатним чоловіком (доказів про протилежне останній в своїх письмових запереченнях не назвав), а позивач повністю утримує дитину, має інвалідність 3-ї групи, але всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не довела необхідний розмір аліментів у розмірі 2000 грн., суд вважає за доцільне позов задовольнити частково у розмірі 800 грн. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд опирався на положення закону про прожитковий мінімум для дитини до шести років. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред'явлення позову, тобто з 01.12.2014 року та на підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір. Відтак, встановлені підстави для часткового задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: partial