Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

10.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та пояснила, що у неї з відповідачем є спільна дитина - донька [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Донька знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на її утримання. Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки щомісячно в твердій грошовій сумі по 1500 грн., починаючи з 10.09.2014 року до досягнення повноліття донькою [PERSON], тобто до [INFO]. В обґрунтування розміру аліментів зазначила, що вона не працює, оскільки має на утриманні малолітню дитину. На її думку, відповідач може сплачувати такий розмір аліментів, що не поставить його у скрутне становище, натомість забезпечить утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, в зв'язку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Заслухавши доводи позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 22.07.2014 р. (а.с. 5). В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], зазначено, що її батьком є відповідач по справі [PERSON] ( а.с.- 4). Донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання дитини. Ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має мінливий дохід, в даний час не працює, тому є доцільним визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 182 СК України суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що позивачка не працює, оскільки має на утриманні малолітню дитину і даних, що вона отримує матеріальну допомогу від відповідача, немає. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 січня 2015 року становить 1032 грн. Отже, вказана грошова сума визначена законом як мінімум, необхідний для утримання дитини, для забезпечення її першочергових потреб. Оскільки позивачка в судовому засіданні не довела, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно, суд вважає можливим стягнути з останнього на користь позивачки аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно. На підставі викладеного ,

Outcome: partial