Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-24 00:00:00

07.09.2020 року до Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до трьох років, в обґрунтування якої посилається на те, що вона та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] дитини проведено відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України. З відповідачем вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, їх спільне життя не склалося. Вона з дитиною залишилися проживати у батьків за місцем реєстрації в [ADDRESS] . Вона намагається надати дочці все необхідне для гідного життя та розвитку,що елементарно потрібно для дитини 2-річного віку. Але окрім дитини, їй також потрібні засоби для існування. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, єдиним джерелом доходів є допомога від держави у розмірі 860,00 грн. на місяць. Відповідач працює в Кам`янсько-Дніпровському ВП Енергодарського ВП ГУ НП у Запорізькій області, де отримує стабільну зарплату. А тому може надавати їй матеріальну допомогу, тому що вона втратила можливість забезпечувати себе саме у зв`язку з тим, що доглядає за його дитиною. На підставі вимог ст. 84 СК України просить стягнути з відповідача на свою користь 1/4 усіх видів доходів щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою від 21 вересня 2021 року справу прийнято до провадження судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Васильченка В.В. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заочним рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 року позовні вимоги було задоволено. Ухвалою від 07 вересня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення. Заочне рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 року скасовано і призначено справу до розгляду в спрощеному порядку з повідомленням (без виклику) сторін. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду від 01 грудня 2021 року, 17 лютого 2021 року [PERSON] , подав апеляційну скаргу, яку ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року повернуто [PERSON] 10 вересня 2021 року відповідач подав до суду Відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина до трьох років, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, з насипних підстав. Він визнає, що є батьком дитини [PERSON] [INFO] . З моменту народження доньки він кожен місяць надавав та надає матеріальну допомогу доньці і кожного місяця перераховував кошти на картковий рахунок позивачці. 15.09.2020 р. написав рапорт за місцем роботи для відрахування з заробітної плати на користь позивачки аліментів у розмірі 1/4 від доходу. Проте відповідач заперечує, що позивач не може забезпечити себе сама, враховуючи що вона уклала шлюб 11.07.2020 року з іншим чоловіком [PERSON] . Вважає, що право на утримання за ч.1 ст. 82 СК України припиняється у зв`язку із укладенням позивачкою нового шлюбу. Припинення права на утримання внаслідок укладення нового шлюбу є справедливим, адже обов`язок по утриманню не може бути покладений одночасно на колишнього і теперішнього подружжя. Відповідач зазначає підстави для виникнення права на утримання на підставі ст. 75 СК України, та підстави на підставі яких припиняється таке утримання, а саме поновлення працездатності, реєстрація повторного шлюбу. У зв`язку з зазначеним просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 20.09.2021 року позивач надала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що підтримає позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що єдиним джерелом доходів є допомога від держави в розмірі 860 грн. на місяць. Крім того вона навчається і є студенткою КЗ «Запорізький медичний фаховий коледж» ЗОР ІІ курсу зі спеціальності «Медсестринство». Наголошує, що її позовні вимоги ґрунтувалися на підставі ст. 84 СК України, а не на підставі 82 СК України як безпідставно зазначає відповідач. Відповідач є працездатною особою, працює в ГУ НП в Запорізькій області, має постійний дохід, відомостей про наявність тяжких захворювань або інших вад здоров`я суду не надано, а також не повідомлено будь-які інші обставини, що свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу. Зазначені підстави свідчать про обґрунтованість позовної заяви, та відсутність підстав для відмови їй у позові, просить позов задовольнити. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку ти, що відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 5). Мати дитини змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с.4) Дочка [PERSON] [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 6), перебуває на повному її утриманні, відповідач на теперішній час проживає окремо від них, сплачує на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 від доходу на підставі заочного рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 р. по справі №318/1779/20 (а. с. 31). Позивачка [PERSON] навчається у КЗ «Запорізький медичний фаховий коледж» ЗОР ІІ курс за спеціальністю «Медсестринство», освітньо-професійної програми лікувальна справа денної форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст, на бюджетній основі, термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2022 р. (а.с. 67). Відповідач [PERSON] до суду довідку про доходи не надав, інформацію про стан здоров`я не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. 2-4 ст. 84, 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ч.\~2-4\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою виникнення права на утримання жінки, яка не перебувала у шлюбі з чоловіком, в разі проживання з нею, їхньої дитини є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право жінки-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення їх дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки на підставі ст. 84, 91 СК України право на аліменти належить жінці-матері незалежно від цієї обставини. Як встановлено судом, відповідач є батьком дитини позивачки, дитина мешкає разом із матір`ю, позивачка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, навчається, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого батька дитини, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ч. 2-4 ст. 84, ч. 2 ст. 91 СК України. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно наданого відзиву на позовну заяву відповідача, він працює в системі органів національної поліції, де отримує заробітну плату. Суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу матері дитини на її утримання у розмірі 1/6 частини від доходу, до досягнення дитиною трирічного віку і зазначена сума не буде для відповідача надмірним тягарем, враховуючи що від працює, і сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від доходу, а отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Крім того відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину з якою проживає дитина до трьох років. Доводи відповідача, щодо підстави припинення ним утримання позивачки, перебування позивачки в іншому шлюбі судом до уваги не беруться, оскільки відповідно до ст. 85 СК України право дружини на утримання, передбачене ст. 84цього Кодексу, припиняється у визначених законом випадках, а саме: в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини, або якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. В матеріалах справи відсутні відомості, що виникли обставини визначені в ст. 85 СК України, а перебування позивачки на теперішній час у шлюбі не є підставою припинення права на утримання яке виникло на підставі частини другої-четвертої ст. 84, частини другої ст. 91 СК України. Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 84 СК України, для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Зважаючи на те, що належних і допустимих доказів щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки відповідач суду не надав, суд дійшов висновку про стягнення з нього аліментів на користь позивачки у розмірі 1/6 частини від усіх доходів щомісяця, починаючи, з дня подання позовної заяви до суду, та до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі 75, 79, 80, 84, 91 ст. СК України,

Outcome: partial