Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON]М.(далі-відповідач) про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на наступне. З 26.09.2014 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між сторонами припиненні через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного, у звязку з чим позивач просить суд шлюб розірвати, на примирення не згодна. На даний час діти проживають разом з позивачем та перебувають на повному її утриманню, відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У звязку з чим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на\~ її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував, щодо стягнення аліментів, то позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти у мінімальному розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки не має можливості сплачувати більше, тому що на даний час не працює. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 26.09.2014 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу, позивач та відповідач мають спільну дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. На даний час дитина проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою про склад сімї позивача. Суд вирішуючи справу по суті, застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Згідно ч. 2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з наведеного, враховуючи що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем та збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, відповідач проти розлучення не заперечує, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо тому\~\~позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому\~\~ слово „сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово „союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується\~\~ на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров'я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей,\~на утриманні позивача інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Відповідно до ч. 2ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених\~ст.150\~СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.3 ст.82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Так, згідно з свідоцтвами про народження, [PERSON] є дитиною чотирьохрічного віку, відвідує дитячий садок, про що наявна відповідна довідка, потребує матеріальних витрат повязаних з відвідуванням дитячого садка та підготовкою до школи для забезпечення повноцінного розвитку. Також суд бере до уваги ту обставину, що відповідач є молодою, здоровою, енергійною людиною ([PERSON] [INFO]), отже має змогу працевлаштуватися (на даний час безробітній відповідно до наданих довідок), та враховує різницю між встановленим прожитковим мінімумом для працездатної людини та розміром мінімальної заробітної плати. Виходячи з наведено та з принципу рівності обовязку утримання батьками своїх дітей, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1200,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення повноліття дитиною. Відповідно до ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). З п.3 ч.1ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що задоволено 80,00 % позовних вимог щодо стягнення аліментів (1200,00 грн. від 1500,00 грн. складає 80,00 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму понесених судових витрат в частині судового збору в розмірі 563,84 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (704,8 грн. х 80,00% / 100). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 704,80 грн. за позовні вимоги про розірвання шлюбу, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи.

Outcome: partial