Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач не звернувся у передбачений законом шестимісячний строк до нотаріуса, оскільки є особою з інвалідністю 3-ї групи та через свій похилий вік перебуває в групі ризику в зв`язку з пандемією коронавірусу, яка вже довгий час триває у світі, зокрема, в Україні. Позивач зазначив, що в листопаді-грудні 2020 року переніс Covid-19, дотепер проходить реабілітацію, так як хвороба вплинула на пам`ять, що значно утруднило його звичний спосіб життя. Зазначені обставини позивач просив вважати поважними. Позивач має намір і бажає прийняти спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 21 липня 2021 року, яке неодноразово відкладалося, востаннє - на 22 вересня 2021 року, 09-00 год. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. У поданій до суду заяві позивач [PERSON] підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача - [PERSON] у заяві просила справу розглянути за її відсутності, позов визнала. Відповідно до ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Перевіривши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, ухвалити в підготовчому судовому засіданні рішення у справі. Таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в цьому разі наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть від 29 вересня 2020 року серії [NUMBER] , копії свідоцтва про народження позивача від 11 жовтня 1961 року серії [NUMBER] (а. с. 3, 4). На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки від 27 травня 2021 року № 15.1-02/2456, виданої Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради (а. с. 5). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8, 9). У відповідь на запит суду завідувач Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою Кухта Т. О. повідомила, що спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилася. Відповідно до ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. У матеріалах справи містяться копія довідки з сімейної амбулаторії, виданої на основі картки амбулаторного хворого [PERSON] , з установленим діагнозом, якою підтверджується факт хвороби позивача у листопаді-грудні 2020 року та його посвідчення про наявність інвалідності 3-ї групи (а. с. 6, 7). Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Введення карантинних заходів на території України, що створюють істотні труднощі для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, є поважною причиною, яка зумовлена непереборними явищами та не залежить від волі позивача. Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (прикінцеві положення) № 530-IX від 17.03.2020, з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Отже, обставини (причини), у зв`язку з якими позивач пропустив строк для прийняття спадщини були: об`єктивними, адже не залежали від волі позивача; непереборними, оскільки не могли бути усунуті позивачем; носили для позивача характер істотних труднощів, оскільки унеможливлювали подачу позивачем заяви про прийняття спадщини. За таких обставин суд вважає, що позивач пропустив строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини з поважної причини - внаслідок тривалої хвороби в період карантинних заходів, запроваджених на території України. При цьому суд ураховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою в порядку ст. 200, 206 ЦПК України для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Outcome: approved