Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

17.05.2019 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] 10.12.2019 позивачем подано уточнену позовну заяву. В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень, позивач зазначає, що з 29.02.2008 позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано. Рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/15 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 21.11.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Спочатку відповідачем перераховувались аліменти у розмірі 2000 грн, а після звільнення з роботи 835 грн. У листопаді грудні 2018 [PERSON] перераховував аліменти у розмірі 2000 грн та 850 грн на факультативні заняття. У січні лютому 2019 відповідачем було перераховано по 3500 грн, березні 2850 грн, квітень 7870 грн, травень 4350 грн, червень 8700 грн, липень 2200 грн. Такий мінливий розмір аліментів негативно впливає на можливість планувати витрати на дитину. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати на утримання дитини зросли, що зумовлено як його віком та і економічною ситуацією у державі. Ціни та продукти, одяг, транспортні затрати стали більшими. Позивач щомісяця витрачає близько 12\~000 грн на дитину. [PERSON] потребує ортодонтичного лікування, загальна вартість складає 4800 грн, проте сума не є остаточною. Дитина постійно проживає з матір`ю, витрати на оплату комунальних послуг складають 1500 грн щомісця. Оплата за харчування у школі становить 400 грн щомісяця. Витрати на утримання класу щорічно складають 1700 грн, підручники англійської мови коштують 1700 грн, витрати на оплату обов`язкових спеціальних курсів у школі становить 450, випускний вечір 1500 грн, культурні заходи в школі та дні народження дітей 2500 на рік. Витрати на шкільне приладдя несе позивача. [PERSON] відвідує спортивну секцію, заняття коштує 1000 грн в місць. Дитина бажає відвідувати секцію з плавання, відвідує додаткові заняття англійської мови. У зв`язку з чим позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання [PERSON] , стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 17\~000 грн починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення повноліття. Стягнути з [PERSON] додаткові витрати у розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення повноліття. Стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. 17.10.2019 представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано відзив на позов, в якому зазначено, що позовні вимоги грунтуються на припущеннях. Не надано підтвердження понесених додаткових витрат. Не доведено зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я. Загальна зміна економічної ситуації в країні не є підставою для пред`явлення позову про зміну розміру аліментів. У зв`язку з чим відповідач просив відмовити у задоволенні позову. 30.10.2019 позивачем подано відповідь на відзив, у якій позивачем наголошено на необхідності збільшення розміру аліментів. 06.11.2019 відповідачем подано заперечення , у яких зазначено, що позовні вимоги жодним належним та достатнім доказом не підтверджені та ґрунтуються на суб`єктивних судженнях та припущеннях. Окрім того, відповідачем зазначено, що про включення в судові витрати на правничу допомогу, які будуть надані до суду у визначені законодавством строки. 10.12.2019 позивачем подано заперечення на заяву про відшкодування витрат, у яких зазначено відповідача, що заява подана з порушення вимог ЦПК України. 26.12.2019 відповідачем подано заперечення на уточнену позовну заяву, в яких зазначено, що розмір заробітної плати відповідача не є абсолютною підставою для збільшення розміру аліментів. Надані розрахунку щодо харчування вміщують в себе не тільки харчування дитини, а і всієї родини позивача. Зазначаючи про паливо, яке позивач витрачає на перевезення дитини, позивач не враховує можливість користуватись громадським транспортом. Більшість витрат взагалі не підтверджена належними доказами. У зв`язку з чим відповідач просив відмовити у задоволенні позову. 16.01.2020 позивачем подано відповідь на заперечення від 23.12.2019, у яких позивач просить задовольнити позовні вимоги, з підстав, викладених в уточненій позовній заяві. 11.11.2020 представником позивача подано заяву по надання доказів про розмір понесених витрат протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення судом. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала уточнений позов, просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 17\~000 грн щомісяця та додаткові витрати у розмірі 5000 грн щомісяця. Окрім того, позивачем надано бюджет на утримання дитини 2021-2022 навчальний рік, який за її підрахунком становить 290440 грн. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити, з підстав, які викладені в уточненій позовній заяві та з урахуванням доказів, наданих в процесі розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи. Проте, суд не вбачає підстав для відкладення слухання справи, оскільки справа тривалий час знаходить на розгляді в суді, предметом спору стосується аліментів на утримання дитини, а тому з урахуванням строків розгляду справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного: Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~ подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] , яке видано Червонозавоським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (т. 1 а.с. 12,13,14). Копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 4585, підтверджується, що у сторін [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 15). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.04.2015 у справі №638/20715/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму аліментів на утримання [PERSON] в 1\\10 частини всіх видів доходів. Рішенням Апеляційного суду Харківської області рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.04.2015 змінено, зменшено розмір стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/10 частини на 1/15 частину всіх видів заробітку (т. 1 а.с. 16, а.с. 17-18). В судовому засіданні встановлено, зо неповнолітній [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1979 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 798XII (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно\~Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~є обов`язковою для застосування національними судами, вбачається, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до змісту\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч .3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст.183\~та ст.184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, відповідно до положень\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. Під час розгляду справи судом встановлено, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини визначено у часті від доходу [PERSON] , а саме у розмірі 1/15 частка від усіх видів доходу. При цьому, визначаючи розмір аліментів саме у 1\\15 частка від усіх доходів судом зазначено, що при іншому розмірі аліментів та з врахуванням заробітної плати відповідача це буде значною сумою. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік»\~передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Суд враховує, що обов`язок утримання дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Звертаючись до суду з позовом, як на підставу збільшення розміру аліментів , позивач посилається на те, що відповідач регулярно відпочиває закордоном, відвідує різні ресторани, користується послугами водія, інших малолітніх дітей у відповідача не має, старша донька від першому шлюбу вже повнолітня. Проте, судом не можуть бути прийняті до уваги зазначені посилання позивача, оскільки не підтверджуються належними доказами. Окрім того, [PERSON] на підтвердження своїх доводів надано витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що батьку відповідача належать земельні ділянки, дачний будинок, будинок, проте суд не приймає зазначений доказ, оскільки як вбачається з витягу зазначені об`єкти нерухомості належать батьку відповідача, який не є платником аліментів. Проте, суд приймає до уваги, що батько відповідача не потребує додаткової матеріальної допомоги від сина, оскільки є власником об`єктів нерухомості, які утримує, тобто несе матеріальні витрати на їх утримання. Також судом враховано, що відповідач [PERSON] сплачує аліменти, які призначені рішенням суду, не має заборгованості за аліментами, приймає участь у вихованні сина, дитина проводить час з батьком, спільний відпочинок, тобто батько додатково несе матеріальні витрати на утримання дитина, коли останній перебуває разом з ним. Зазначене не заперечується позивачем. Відсутність заборгованості по аліментам також підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.11.2020 у справі №638/8716/20, яким відмовлено у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення виплати аліментів . В зазначеному рішенні вказано, що у [PERSON] наявна переплата аліментів (т. 3 а.с. 7-8). З наданих відповідачем копій квитанцій вбачається, що [PERSON] регулярно перераховує кошти на утримання дитини (т. 3 а.с. 44,45,47,50,59,60), що також не заперечується самої позивачкою. З наданої копії трудової книжки на ім`я [PERSON] вбачається, що 27.12.2019 відповідач звільнений з місця роботи та з 20.01.2020 йому розпочато виплату допомоги по безробіттю (т. 2 а.с. 109-111). Довідкою Державного центру зайнятості Дніпровська районна філія також підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітний (т. 3 а.с. 87). Водночас, при вирішенні зазначеної справи суд враховує усі істотні обставини, що можуть вплинути на визначення розміру аліментів, з врахуванням інтересів дитини. Відповідач [PERSON] є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і малолітньої дитини. Слід звернути увагу, що відповідач хоча і перебуває на обліку як безробітний, проте сплачує аліменти, встановлені рішенням суду, а отже має дохід. Окрім того, відповідачем, перераховуються кошти за додаткові заняття дитини, що підтверджується як самим відповідачем так і позивачем у судовому засіданні. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано\~постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Зважаючи на особу платника аліментів, який є працездатним, фізично здорова особа, а отже повинен вживати заходів щодо отримання доходів, не має інших утриманців, беручи до уваги вік дитини, 2008 року народження, яка потребує значних витрат на утримання, суд приходить до висновку, що сума аліментів у розмірі 3500 грн є необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду, за таких обставин підстави для допуску до негайного виконання судового рішення у межах суми за один місяць у суду відсутні. Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат щомісячно у сумі 5000 грн суд зазначає наступне. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд\~довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування\~виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Позивачем надано розрахунок на утримання дитини, проте з наданого розрахунку вбачається, що такі витрати як придбання одягу, продуктів харчування, розвиток дитини (екскурсії та ін.), відвідування лікаря враховані при визначені аліментів (зміні способу отримання аліментів). Витрати як пов`язані з «потреби класу», «підручники, підручники англійської мови, математики» є виключно бажанням матері вносити зазначені витрати на потреби класу, купувати додаткові підручники, оскільки відповідно до ст. 53 Конституції України Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Доказів того, що додаткові витрати обумовлені особливими обставинами позивачем суду не надано. Отже, сума додаткових витрат, які позивач просить стягувати щомісяця з відповідача, ґрунтується на припущенні і не підтверджується відповідними документами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial