Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

2 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ММК ім. Ілліча» , де зазначив, що він працював машиністом вагоноперекидувача на ПАТ «ММК ім. Ілліча». 30 січня 2014 року з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму, а саме : стиснення грудної клітки, перелом 1-2-3-4-5 ребер зліва, постравматичний плексіт лівого плечового сплетіння, струс головного мозку, тупу травму лівого ока, респіраторій дістресс синдром, ступінь важкості - тяжкий. Актом розслідування нещасного випадку встановлено,що нещасний випадок , який стався зі мною, пов'язаний з виробництвом. Згідно довідки МСЕК № 242499 від 13.08.2014 року йому встановлено третю групу інвалідності та встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 30%. Після встановлення йому наявності втрати професійної працездатності, він звертався до відділення виконавчої Дирекції ФССНВ і ПЗ у м. Маріуполі для відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва за місцем роботи та йому були призначені страхові виплати, передбачені законодавством, а саме одноразова допомога і щомісячні регресні виплати. Внаслідок травматизму від нещасного випадку на виробництві йому заподіяні, насамперед, фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. У зв'язку з травматизмом цілком порушена нормальна життєдіяльність, він тривалий час знаходився на лікуванні,йому протипоказана важка фізична праця. На теперішній час йому приходиться фізично та морально пристосовуватися до життя з урахуванням його фізичних обмежень . Він вимушений шукати роботу, оскільки був звільнений з підприємства за станом здоров'я та поставний у скрутне матеріальне становище. Все це спричинило моральну шкоду, яку він оцінює у 40000 грн. Просив стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 40000 грн. та витрати з надання правової допомоги у розмірі 609 грн.. У судовому засідання позивач позов підтримав , просив його задовольнити та пояснив,що на ММК ім. Ілліча він працював тривалий час , а з жовтня 2013 року був переведений до ЖДЦ машиністом вагоноперекидувача. 30 січня 2014 року за вказівкою [PERSON] він виконував роботу щодо розціплення вагонів. Під час виконання роботи його затисло між вагонами та він отримав важку травму , внаслідок якої був на лікуванні 7 місяців. Після лікування йому була встановлена 3 група інвалідності та ступінь втрати професійної працездатності - 30% та протипоказана важка фізична праця. За станом здоров'я він втратив роботу, його звільнили за п. 2 ст. 40 КЗОТ України , знайти роботи за фахом він не може та все це спричиняє йому моральну шкоду. Просив позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача - Конуп І.М., що діяв на підставі договору, повністю підтримав викладене в позовній заяві , просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 40000 грн. та судові витрати з надання правової допомоги у розмірі 609 грн. Представник відповідача Головко А.А., що діяла на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала та пояснив, що позивач під час нещасного випадку на виробництві знаходився у трудових відносинах з відповідачем та нещасний випадок стався під час виконання ним трудових обов'язків, між тим вважала ,що треба враховувати , що нещасний випадок стався внаслідок грубої необережності з боку позивача . Крім того, слід враховувати,що відповідачем в добровільному порядку , на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди було зроблено виплати у розмірі 10115 грн. 97 коп. Просила у позові відмовити. Представник третьої особи - Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі - Бобровська Н.Є. в судовому засідання пояснила, що нещасний випадок,що стався з позивачем був визнаний пов'язаним з виробництвом та Фондом на користь [PERSON] була проведена разова виплата у сумі 82824 грн., та призначено щомісячно до виплати сума у розмірі 1103 грн. 60 коп. Моральна шкода Фондом позивачу не відшкодовувалася. Треті особи - [PERSON], [PERSON] до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, їх неявка не є перешкодою у розгляді справи. Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 3 січня 1997 року перебував у трудових відносинах з публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», з 1 жовтня 2013 року був переведений у службу експлуатації ЖДЦ машиністом вагоноперекидувача 3 розряду ( а.с. 8-10) . 30 січня 2014 року об 11 годині 35 хвилин , під час виконання позивачем трудових обов'язків , стався нещасний випадок, внаслідок якого [PERSON] було травмовано та він отримав тілесні ушкодження. Актом розслідування нещасного випадку, складеним по формі Н-5 від 4 березня 2014 року встановлено, що нещасний випадок який стався 30 січня 2014 року на ПАТ «ММК ім. Ілліча» з машиністом вагоноперекидача служби експлуатації залізничного цеху [PERSON] пов'язаний з виробництвом та по ньому складається акт за формою Н-1. ( а.с.19-23). Згідно акту № 6/1 , складеному по формі Н-1 від 4 березня 2014 року про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, основною причиною настання нещасного випадку є неузгодженість дій меж складачем поїздів та машиністом вагоноперекидача. В акті також було зазначено, що [PERSON] отримав тяжку травму, а саме : стиснення грудної клітки, перелом 1-2-3-4-5 ребер зліва, постравматичний плексіт лівого плечового сплетіння, струс головного мозку, тупу травму лівого ока, респіраторій дістресс синдром .( а.с. 14-18). Внаслідок травмування позивач перебував у лікувальних закладах ( а.с. 13). Відповідно до довідки Міжрайонної травматологічної МСЕК міста Маріуполя серії 10 ААА № 242499 , позивачеві встановлено 30% втрати професійної працездатності з 13.08.2014 року до 13.08..2015 року ( а.с.11) , встановлена 3 група інвалідності та протипоказана важка фізична праця ( а.с. 12). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких ч. 2 указаної статті Цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці», передбачено що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місті в кожному структурному підрозділу умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до ст.173 Кодексу законів про працю України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. В судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю, внаслідок отримання травми позивачеві заподіяно з вини відповідача, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку, складеним по формі Н-5 від 4 березня 2014 року, а також актом № 6\\1 складеним по формі Н-1 від 4 березня 2014 року. Таким чином, умови праці позивача на ПАТ ММК ім.. Ілліча на час травмування не відповідали вимогам ст.153 КЗпП України, оскільки основною причиною настання нещасного випадку є неузгодженість дій меж складачем поїздів та машиністом вагоноперекидача . Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в разі стійкої втрати професійної працездатності право на отримання потерпілим страхових виплат, в тому числі і виплати за моральну (немайнову) шкоду, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ст.ст. 1167, 1168 ЦК України передбачено,що моральна шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Статтею 237 - 1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 3 Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( надалі - Постанова № 4 від 31.03.1995 р.) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За абзацем 2 пункту 5 Постанови № 4 від 31.03.1995 р. - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому, п. 9 Постанови № 4 від 31.03.1995 р зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд також при вирішенні спору приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004, де в п.4.1 зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. З урахування викладеного, суд вважає , що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «ММК ім.. Ілліча» підлягають задоволенню. При цьому суд, визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди, враховує глибину моральних та фізичних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності і настання інвалідності, неможливість жити повноцінним життям , потребує постійного медичного лікування і додаткових зусиль. При цьому суд враховує, що позивач отримав тяжку травму, тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, не має змоги вести активне життя та працювати за фахом , а також ступніть вини постраждалого та відповідача у нещасному випадку,що стався 30 січня 2014 року. Дотримуючись вимог розумності та справедливості при визначенні розміру відшкодування , суд вважає достатньою та такою, що компенсує моральну шкоду , спричинену позивачу , суму у розмірі 30 000 гривень. При цьому суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про часткове відшкодування моральної шкоди у розмірі 10115 грн. 97 коп. , оскільки це спростовується наданими суду письмовими доказами, за якими вказані суми були сплачені [PERSON] як відшкодування матеріальної шкоди та матеріальна допомога.( а.с.43-49). Відповідно до ст.. 88 ЦПК України , у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати , понесені позивачем, підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 456 грн. 75 коп . ( 609 грн. : 4 х 3 ). ( а.с.24-27). На підставі викладеного та

Outcome: partial