Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Херсонський обласний центр зайнятості звернувся до суду в інтересах Генічеської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості із позовом до [PERSON] про стягнення сплаченої допомоги по безробіттю, який мотивує тим, що відповідач, будучі у статусі безробітного отримував допомогу по безробіттю з 11 червня 2018 року по 09 жовтня 2018 року. Проте, при проведенні розслідування страхового випадку було виявлено, що [PERSON] був працевлаштованим за цивільно-правовою угодою з 06 серпня 2018 року в ТОВ «НЕСС Констракшн». Разом з тим, відповідач не повідомив Генічеську районну філію Херсонського ОЦЗ про те, що він працював та отримував дохід, в той час коли йому виплачувалась допомога по безробіттю, розмір якої склав 6287 грн. 54 коп. Відповідач отримав претензію про повернення незаконно отриманих коштів, проте кошти не повернув. У зв`язку із чим, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Херсонського обласного центру зайнятості допомогу по безробіттю у сумі 6287 грн. 54 коп., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого при зверненні до суду у сумі 1921 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Міщерякоа О.О. підтримала позовні вимоги, просила задовольнити, з підстав, викладених у ньому. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток, які особисто отримав 19 червня 2019 року, 06 серпня 2019 року, проте на судові засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини неявок, не подав відзив. У зв`язку із викладеним, суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 04 червня 2018 року відповідач [PERSON] надав до Генічеського районного центру зайнятості заяву про надання йому статусу безробітного та був ознайомленим з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, проінформований про обробку персональних даних з метою здійснення верифікації та моніторингу достовірної інформації, поданої ним для нарахування та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття. З витягів із наказів про прийняті рішення по особі від 15 листопада 2018 року вбачається, що наказом від 07 червня 2018 року відповідачу був наданий статус безробітного з 04 червня 2018 року, наказом від 11 червня 2018 йому була призначена допомога по безробіттю, як застрахованій особі залежно від страхового стажу, відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 11 червня 2018 року по 05 червня 2019 року. Наказом від 11 червня 2018 року прийнято рішення розпочати виплату допомоги по безробіттю з 11 червня 2018 року. Наказом від 20 липня 2018 року перераховано виплати з 20 липня 2018 року, а наказом від 15 листопада 2018 року припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп. 1, 2 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу від 20 березня 2013 року № 198; у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення відповідно до пп 8 п.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», пп. 8 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп.2 п.1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності з 10 жовтня 2018 року. Наказом від 15 листопада 2018 року припинено реєстрацію безробітного з 09 листопада 2018 року відповідно до абзацу 19 пп. 1 п. 37 Порядку від 20 березня 2013 року № 198. Також наказом від 15 листопада 2018 року вирішено повернути виплати з 06 серпня 2018 року по 09 жовтня 2018 року у сумі 6287 грн. 54 коп. Як вбачається з акту № 26 перевірки (звірки) достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення від 09 листопада 2018 року, [PERSON] був працевлаштованим за цивільно-правовою угодою № ПАР/000414 з 06 серпня 2018 року в ТОВ «НЕСС КОНСТРАКШН». Це також підтверджується копією вказаної угоди. Звернення позивача до суду зумовлено тим, що про факт працевлаштування [PERSON] центр зайнятості не повідомив, через що продовжував отримувати безпідставну допомогу по безробіттю. Згідно наданого розрахунку за період з 06 серпня 2018 року по 09 жовтня 2018 року йому була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в розмірі 6287 грн. 54 коп. З метою досудового врегулювання питання про добровільну сплату незаконно отриманих коштів, на адресу відповідача було направлено претензію про необхідність добровільного повернення коштів, сплачених як допомога по безробіттю на рахунок центру зайнятості, проте вимога була отримана відповідачем особисто 16 січня 2019 року та проігнорована. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та випадок безробіття» одним з принципів страхування на випадок безробіття є обов`язковість страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законом, та можливості добровільного страхування у випадках, передбачених законом. Частиною 1 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, цивільно-правового договору чи на інших підставах, передбачених законом, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) та інші особи, які проходять службу та отримують грошове забезпечення (далі - військовослужбовці), особи, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичні особи - підприємці, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю. Частиною 1 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Згідно з п. 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13 лютого 2009 року, здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Згідно з пп.2 п. 1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 15.06.2015 № 613, Виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позивачем вчинено дії щодо встановлення обставин, які впливають на порядок виплати матеріальної допомоги по безробіттю, прийнято рішення в межах повноважень та відповідно до встановленого порядку та з визначених законом підстав про повернення допомоги по безробіттю. Відповідач, всупереч існуючому обов`язку не повідомив центр зайнятості про перебування у трудових відносинах та безпідставно отримував допомогу по безробіттю. Добровільно вказані кошти не повернув. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача коштів у сумі 6287 грн. 54 коп., є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved