Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

17.11.2015 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») про стягнення з відповідача [PERSON] 28658,83 доларів США (що за курсом на 21.08.2015 року складає 631354,12 грн.) заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Між позивачем та відповідачем було укладено кредитно-заставний договір № DOI0AN92310425 від 04.06.2008 року. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 18202,06 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 03.06.2015 року, на придбання автомобіля. Вказаний Договір власноручно підписаний [PERSON] ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано [PERSON] кредит, проте відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору станом на 21.08.2015 року утворилась заборгованість, яка становить 54303,29 доларів США та складається з наступного: ●10875,63 доларів США - заборгованість за кредитом; ●7359,37 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; ●2392,29 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; ●33676,00 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; ●11,35 доларів США - штраф фіксована частина; ●1364,17 доларів США - штраф процентна складова. При цьому, рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 25.10.2012 року з відповідача вже було стягнуто заборгованість в розмірі 27019,97 доларів США, тому позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від відповідача повернення заборгованості по кредитному договору у розмірі 28658,83 доларів США, що за курсом НБУ на 21.08.2015 року складає 631354,12 грн., просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача викликався до суду для надання пояснень (ухвала від 14.01.2016 року, а.с.45-46), представник позивача в судове засідання не прибув, надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.62). Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання. [PERSON] є [ADDRESS] (Петровський район м. Донецька). Згідно із ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. За таких обставин дана цивільна справа підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. Відповідача [PERSON] відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с. 37, 67- 68), через оголошення в пресі. Оголошення про виклик відповідача опубліковано в газеті «Урядовий Кур'єр» від 02.12.2015 року №225, та від 11.03.2016 року № 47. Однак відповідач в судове засідання не прибула, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, заперечень проти вимог позивача не висунула. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на підставі ліцензії Національного банку України від 05.10.2011 року № 22 (а.с 26). Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем було укладено кредитно-заставний договір №DOI0AN92310425 від 04.06.2008 року (а.с 13-22). Відповідно до укладеного Договору [PERSON] отримала кредит в іноземній валюті у розмірі 18202,06 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 03.06.2015 року, на придбання автомобіля (а.с. 21). Для забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником зобовязань за Договором, позичальник надає банку в заставу автомобіль (п. 17.9 Договору, а.с. 21). Відповідно до п. 17.1.9 вказаного Договору відповідач зобовязаний погашати заборгованість за кредитом з 15 по 19 число кожного місяця в розмірі, який передбачений Графіком погашення кредиту ( ас. 21 зворот). Даний договір власноручно підписаний [PERSON] (а.с.21). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальнику [PERSON] кредит в розмірі, обумовленому сторонами. Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконала, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього станом на 21.08.2015 року утворилась заборгованість, в розмірі 54303,29 доларів США, що відповідно до довідки про розрахунок заборгованості за договором, наданою ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.9-11) складається з наступного: ●10875,63 доларів США - заборгованість за кредитом; ●7359,37 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; ●2392,29 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; ●33676,00 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; ●11,35 доларів США - штраф фіксована частина; ●1364,17 доларів США - штраф процентна складова. За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525, 526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Суд вважає, що кредитний договір відповідає вимогам закону. Підпис у договорі не оспорюється. Відповідно до п. 6.2.4 Позичальник зобов'язується погасити кредит в порядку, в сумах і в строки, що передбачені статтями 12.2.6 та 17.1.5 Договору (а.с.15). Пунктом 14.9 Договору передбачено, що При порушенні Позичальником будь-якого грошового зобов'зання за договором понад 30 календарних днів, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку штраф у розмірі 250 гривень плюс 5% від суми невиконаного зобов'язання. (а.с.19 зворот). Відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобов'язання належним чином не виконав. Отже, у банка виникло право вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту. Відповідно до положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 25.10.2012 року (а.с.8) з відповідача вже було стягнуто заборгованість в розмірі 27019,97 доларів США, що складається з наступного: ●10872,01 доларів США - заборгованість за кредитом; ●5756,07 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; ●1965,35 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; ●7110,09 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; ●31,28 доларів США - штраф фіксована частина; ●1285,17 доларів США - штраф процентна складова. Відповідно до ухвал суду від 19.11.2015 року та 14.01.2016 року, позивачу було запропоновано надати розгорнутий розрахунок заборгованості з урахуванням рішення Індустріального суду м. Дніпропетровська від 25.10.2012 року (а.с.30-31, 45-46), але позивач своїм правом надати суду докази не скористався, у звязку з чим суд розглядає справу за наявними в ній доказами. З урахуванням заборгованості, що її було стягнуто з [PERSON] рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 25.10.2012 року, підлягає стягненню з відповідача заборгованість в наступному розмірі: ●3,62 долари США - заборгованість за кредитом (10875,63 доларів США - 10872,01 доларів США = 3,62 доларів США); ●1603,3 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом (7359,37 доларів США - 5756,07 доларів США= 1603,3 доларів США); ●426,94 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом (2392,29 доларів США - 1965,35 доларів США= 426,94 доларів США). Щодо стягнення пені та штрафів за несвоєчасність виконання зобов'язань за Договором суд зазначає наступне. Згідно із ст. 2 Закони України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Донецьк Донецької області віднесено до вказаного переліку. Відповідач [PERSON] зареєстрована в [INFO] (а.с.23 зворот), за повідомленням Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної адміністрації від 27.11.2015 року відповідач в Єдиній інформаційній базі перемішених осіб не значиться (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.9-11) позивачем зроблений розрахунок пені станом на 21.08.2015 року в розмірі 33676,00 доларів США (а.с.11 зворот). З урахуванням того, що від сплати пені, нарахованої після 14 квітня 2014 року відповідач на підставі ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» має бути звільнена, а станом на 31.03.2014 року розмір нарахованої пені складав - 17958 доларів США (а.с.58 зворот), при цьому з цієї суми - 7110,09 доларів США вже стягнуто з відповідача за рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 25.10.2012 року, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача складає 10847,91 доларів США (17958 доларів США - 7110,09 доларів США = 10847,91 доларів США). В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають. На підставі ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не підлягають стягненню з відповідача і штрафи в розмірі 11,35 доларів США та 1364,17 доларів США. Таким чином, суд вважає, що задоволенню підлягають вимоги позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором в розмірі 12881,77 доларів США, що складається з наступного: ●3,62 долари США - заборгованість за кредитом ●1603,3 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом ●426,94 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом ●10847,91 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Згідно курсу НБУ на 21.08.2015 року (100 доларів США =2203,07 грн.) складає 283785,39 грн. (12881,77 доларів США х 22,03 грн. = 283785,39 грн.). З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 9470,31 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням № ВООО4 ВОYYR від 04/11/2015 року (а.с.28). Оскільки позов задоволено частково, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору в розмірі 4256,78 грн. А також відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Оплату публікації оголошення в пресі в сумі 840,00 грн. було здійснено позивачем ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що підтверджується платіжними дорученням від 26.11.2015 року та від 04.03.2016 року (а.с. 42, 66). За цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, пов'язаних з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача.

Outcome: partial