Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

02 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 03.10.2008 року було укладено кредитний договір №871.70014 за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 15101 дол. США на купівлю транспортного засобу CHERY TIGGO, 2008 року випуску, строком до 03.04.2016 року зі сплатою 15% річних. З метою забезпечення виконання відповідачкою зобов'язань за кредитним договором з відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу. Оскільки відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту станом на 22 жовтня 2015 року у неї виникла заборгованість в сумі 6854,53 дол. США. Посилаючись на викладене, позивач просив суд в рахунок погашення зобов'язань за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль CHERY TIGGO, 2008 року випуску, шляхом його продажу за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, вилучити у відповідачки транспортний засіб і передати його позивачу для реалізації та стягнути витрати по сплаті судового збору. Представник позивача Качмар А.І. до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала частково. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №871.70014 за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 15101 дол. США на купівлю автомобілю CHERY TIGGO, 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], строком до 03 жовтня 2015 року (а.с.14). Того ж дня між сторонами з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір застави транспортного засобу, предметом якого визначений автомобіль CHERY TIGGO, 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить відповідачці на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. За умовами кредитного договору відповідач зобов'язалась погашати кредит щомісячними ануїтетними платежами до 03 числа кожного місяця, відповідно до Графіку погашення кредиту, передбаченого додатком № 1 до Договору, сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 15% річних, а в разі прострочення повернення кредиту у розмірі 25% річних, та інші платежі відповідно до умов договору. 03 січня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір до кредитного договору та договору застави транспортного засобу, за якими було продовжено строки дії договорів до 03 квітня 2016 року та викладено у новій редакції графік сплати ануїтетних платежів (а.с.19-21). Відповідно до ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Оскільки відповідачка порушила взяті на себе зобов'язання, а саме у жовтні 2014 року припинила сплачувати кредит, станом на 22 жовтня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 6854,53 дол. США яка складається: 2434,47 дол. США - основного боргу, 3079,63 дол. США - простроченого боргу, 1267,39 дол. США - прострочених процентів, 73,04 дол. США - строкових процентів. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Про означене вказує підпункт 6.3.1 укладеного сторонами кредитного договору Згідно з ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України "Про заставу" в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет застави - є обґрунтованими і такими, що узгоджується з вищевикладеними нормами матеріального права. Разом з тим, щодо позовних вимог банку про вилучення у відповідача або інших осіб, у яких може знаходитися транспортний засіб та надання повноважень проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо) суд виходить з наступного. Такого способу звернення стягнення, як вилучення заставленого майна нормами ЦК України та Закону України «Про заставу» не передбачено. При набранні чинності рішенням суду про звернення стягнення на заставне майно - позивач отримує на підставі цього рішення всі повноваження, щодо розпорядження автомобілем, в тому числі і повноваження здійснювати необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах. Такі повноваження випливатимуть з самого рішення і є порядком його виконання. Відповідно такі позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: partial