Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] [PERSON], третя особа: ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування збитків в порядку регресу, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 15907,71 грн., судовий збір та 2000 грн. правової допомоги. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 18.11.2016 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №3497301-02-21-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов»язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mitsubishi» державний номер [NUMBER]. У відповідності до умов даного договору, страхова компанія взяла на себе зобов»язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 27.12.2016 року в м. Харкові по вул. Шевченка, напроти будинку №142, сталася ДТП за участю автомобіля «Daewoo Lanos» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок вищевказаної ДТП, застрахованому автомобілю «Mitsubishi» було завдано механічних ушкоджень, отже страхувальник зазнав матеріального збитку. Згідно рахунку-фактури №7-00001912 від 29.12.2016 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi» склала 35360,20 грн. Виконуючи взяті на себе зобов»язання по Договору страхування на підставі страхового акту від 06.01.2017 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 35225,20 грн. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2017 року вказана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем вимог ПДР України. З моменту виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право регресної вимоги, тобто з 06.01.2017 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа», то ПрАТ «СК «ВУСО» звернулось до ПрАТ «УСК «Княжа» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ПрАТ «УСК «Княжа» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 15317,49 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням склала 19907,71 грн. Різниця між фактичним розміром збитків та страховим відшкодуванням має бути сплачена відповідачем. На виконання вищевказаного зобов»язання [PERSON] сплатив франшизу в розмірі 2000,00 грн. Таким чином залишок заборгованості склав 17907,71 грн. 27.12.2017 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків в розмірі 15907,71 грн. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача цієї суми. З метою врегулювання спору, відповідачу було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу. Ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було, а тому позивач вимушений звернутись до суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.06.2018 року провадження по вищевказані справі було відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача подав до суду письмові пояснення, та просив відмовити в позові в повному обсязі. Представник третьої особи ПрАТ « УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та надав письмові пояснення по справі, в яких вказав, що в повному обсязі виконали зобов»язання за полісом АК/6060422. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Відповідно до ч.1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайного або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2016 року о 12 год.00 хв. в місті Харкові по вулиці Шевченка сталася ДТП, а саме: водій [PERSON], керуючи автомобілем Daewoo, державний номер [NUMBER], рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Mitsubishi, державний номер [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. ДТП сталася в результаті порушення водієм [PERSON] п. 10.9 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Київського районного суду м.Харкова від 10.02.2017 у справі №640/724/17, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.15). 18.11.2016 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3497301-02-21-01 (надалі - Договір), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем Mitsubishi, державний номер [NUMBER], на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП (а.с.12-13). Згідно рахунку-фактури №7-00001912 від 29.12.2016 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi» склала 35360,20 грн. (а.с.21). На підставі страхового акта №170-02 від 06.01.2017, у відповідності до розрахунку суми страхового відшкодування, визначеного вказаним актом, та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО», виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП шляхом виплати коштів у сумі 35225,20 грн. на рахунок виконавця ремонтних робіт - Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Арт», що підтверджується платіжним дорученням №303 від 06.01.2017 (а.с.23). Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, до ПрАТ «СК «ВУСО» перейшло в межах суми 35225,20 грн. право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2017 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за завдання шкоди власнику автомобіля Mitsubishi, державний номер [NUMBER] (а.с.15), тобто вина [PERSON] установлена в судовому порядку. Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як вбачається з полісу №АК/6060422 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.09.2016 року, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Daewoo, державний номер [NUMBER], на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якому передбачено, що франшиза становить 2000,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100000,00 грн. (а.с.79). Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» як страховик відповідальності винної у ДТП особи здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків, тобто [PERSON]. Враховуючи наведене, у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп у зв'язку з настанням страхового випадку виник обов'язок відшкодувати ПрАТ «СК «ВУСО» шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком (100000,00 грн.) і в межах суми (фактичних затрат), право на вимогу якої перейшло до ПрАТ «СК «ВУСО» у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, але виходячи із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей, та за мінусом франшизи. Рішенням Господарського суду м. Києва, яке набрало законної сили, від 14.06.2018 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] [PERSON] про стягнення 3996,20 грн., встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля Mitsubishi, державний номер [NUMBER], з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 18533,00 грн. (31563,88 грн. (загальна вартість запчастин) х (1-0,5316) + 3706,32 грн. (загальна вартість робіт та матеріалів). Отже, враховуючи визначені полісом №АК/6060422 розміри лімітів відповідальності та франшизи, розмір шкоди, право на вимогу якої перейшло до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», а також вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, по спірному страховому випадку ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» зобов'язана була відшкодувати ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» витрати в розмірі 16533,00 грн. (18533,00 грн. мінус 2000,00 грн. франшизи за полісом). Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» по спірному страховому випадку було сплачено на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» 15317,49 грн. (а.с.24,25). Решта, належної до виплати суми відшкодування (у розмірі 1215,51 грн.) стягнута рішенням Господарського суду м. Києва, яке набрало законної сили, від 14.06.2018 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] [PERSON] про стягнення 3996,20 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, невідшкодованою залишилась сума у розмірі 1215,51 грн., яку стягнуто вищевказаним рішенням суду з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ПрАТ «ВУСО». Згідно договору №27/12/2017 про відступлення права вимоги, від 27.12.2017 року, його укладено між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON], та відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків в розмірі 15907,71 грн. (а.с.6-9). Судом встановлено, та підтверджено в позовній заяві позивачем, що відповідач [PERSON] сплатив франшизу в розмірі 2000,00 грн. На підставі вищевикладеного, сду приходить до висновку, що позов Фізичної особи - підприємця [PERSON] до [PERSON] [PERSON], третя особа: ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування збитків в порядку регресу задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України , у зв*язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed