Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] на період його навчання в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення навчання в коледжі транспорту та комп'ютерних технологій ЧНТУ, тобто до 30 червня 2017 року. Зазначеним рішенням суду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на період навчання в Коледжі транспорту та комп'ютерних технологій ЧНТУ, тобто до 30.06.2017, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з 18.01.2016 року. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] до нього відмовити. На думку [PERSON] рішення суду є необґрунтованим, судом не в повній мірі з'ясовані обставини, що мають істотне значення для справи та рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що 12 лютого 2016 року відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи та витребування з поліклінічного відділення ЧМЛ-№3 даних про стан його здоров`я, крім того просив врахувати, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та на його утриманні перебуває тяжко хвора мати, яка потребує постійного догляду, та стан здоров'я самого відповідача потребує постійного лікування. Однак ухвалюючи рішення, суд першої інстанції всупереч зазначеного клопотання, розглянув справу без участі відповідача та не врахував ті обставини, на які посилався [PERSON] Задовольняючи вказаний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є матеріально забезпеченим, здатним утримувати сина, проте з таким висновком [PERSON] не погоджується. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від 24.09.1997 року, актовий запис № 1621, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому Чернігівської області, Україна. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який з 01.09.2013 року навчається на 3-му курсі денної форми навчання в Коледжі транспорту та комп'ютерних технологій ЧНТУ за рахунок державного бюджету з запланованою датою закінчення навчання 30.06.2017 року (а.с.6-10). Відповідно до виконавчого листа виданого Деснянським районним судом м. Чернігова від 12 грудня 2013 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 29.10.2013 року і до повноліття дітей (а.с.11). Відповідно до положень ст.199 СК України та роз»яснень викладених в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форм навчання), виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із змісту наведених норм, суд першої інстанції, дослідивши обставини справи в сукупності, дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього [PERSON], який продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги у зв'язку з цим, однак відповідач не бере участі в фінансуванні його подальшої освіти. З наданих [PERSON] до апеляційного суду письмових доказів вбачається, що він має регулярну заробітну плату та займає посаду водія 3 класу у ТОВ «Пассервіс-Люкс» згідно довідки про доходи (а.с.51). Посилання [PERSON] щодо наявності на його утриманні непрацездатної матері - [PERSON] не може братися до уваги при визначенні розміру аліментів, оскільки на підтвердження вказаної обставини відповідачем не надано жодного належного письмового доказу. Також є безпідставними доводи [PERSON], що він не має житла, а тому змушений за договором оренди орендувати квартиру, оскільки відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 01 липня 2003 року, відповідач разом із членами сім»ї є співвласником квартири [ADDRESS] (а.с.46). Із доданих же відповідачем матеріалів не вбачається, що ним фактично понесені витрати на найм житла, а доданий ним Договір оренди (а.с.52), понесення таких фактичних витрат не підтверджує. Протокол обстеження [PERSON] кабінету магнітно - резонансної томографії лише підтверджує факт його обстеження та стан здоров»я 03.06.2008 року (а.с.55), проте не є свідченням стану його здоров»я на теперішній час, як і копії записів лікарів в його медичній картці. Відповідно до довідки головного державного виконавця Новозаводського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції від 26.04.2016 року, у зв»язку із виповненням [PERSON] 18 років, державним виконавцем було направлено лист до бухгалтерії ДП" Пассервіс Люкс" про утримання із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на одну дитину в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), щомісячно. Наявна заборгованість відповідача по аліментах на 01.04.2016 року складає 5961,30 грн. Інших істотних обставин, які б перешкоджали [PERSON] виконувати аліментні зобов»язання щодо повнолітнього сина [PERSON] який продовжує навчання ним не наведено. Відповідно до довідки про доходи Коледжу транспорту та комп»ютерних технологій Чернігівського національного технологічного університету від 21.04.2016 року, син відповідача, [PERSON] навчається за рахунок державного бюджету, отримав у січні - березні 2016 року,стипендію у розмірі 622,00 грн. Враховуючи вищенаведені докази, слід вважати встановленим, що у [PERSON] наявна можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і тому є недостатньо забезпеченим коштами як для навчання так і для інших необхідних потреб(харчування,одяг,користування транспортом, тощо). Однак аналізуючи вищевикладене, враховуючи матеріальний стан [PERSON] та матеріальний стан його сина [PERSON], який потребує матеріальної допомоги, обставини справи, що мають істотне значення, колегія суддів вважає, що розмір аліментів визначений судом першої інстанції в 1/4 частину заробітку (доходу) всупереч положенням ст.213 ЦПК України ніяк не обґрунтований, і відсутні міркування суду щодо визначеного ним розміру аліментів, на переконання колегії суддів такий розмір є дещо завищеним; тому рішення суду в цій частині підлягає зміні, зі зменшенням розміру аліментів на період продовження навчання сина відповідача, [PERSON] до 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, і останнім не доведено відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу сину у такому розмірі. Визначаючи такий розмір аліментів, який необхідно стягувати з [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, апеляційний суд враховує також положення СК України у відповідності із яким правове зобов'язання по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання, покладено в рівній мірі на їх батьків. Апеляційний суд не може погодитись із доводами [PERSON] в засіданні апеляційного суду про те, що він погоджується сплачувати аліменти на період продовження навчання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно. Оскільки при вирішенні даної справи про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання після досягнення дитною повноліття, враховуючи потреби повнолітнього сина у матеріальній допомозі необхідної для підтримки нормальної його життєдіяльності і наявності можливості відповідача(батька) надавати таку допомогу,

Outcome: partial