Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому просить стягнути з ТОВ СК «Альфа-Гарант» на його користь страхове відшкодування в сумі 4621,76 грн. та витрати за проведення звіту про оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 2000, 00 грн. Позивач посилається на те, що 09.07.2019 року на Овідіопольській дорозі 1, "Епіцентр" Овідіопольського району Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій [PERSON] , керуючи автомобілем Міцубісі, н.з. [NUMBER] , порушуючи п.10.9 Правил дорожнього руху, в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом "Тойота", н.з. [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , чим здійснила правопорушення, що передбачене ст.124 КУпАП. Згідно висновку та звіту ТОВ "Клевер Експерт" №381/07-19 від 17.07.2019 р. вартість матеріального збитку становить 10646,41 грн. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] . Про це свідчить постанова Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.08.2019 р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення 09.07.2019 р. адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Винна в настанні дорожньо-транспортної пригоди особа - [PERSON] , застрахувала свою цивільно-правову відповідальність у ТДВ СК «Альфа-Гарант», що було встановлено на місці оформлення матеріалів ДТП та підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, номер АО / 5763407 строком дії з 29.06.2019 р. по 28.06.2020 р. За вказаним полісом страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну становить 100 000,00 грн., розмір франшизи - 2000,00 грн. 06.08.2019 р. позивачем відповідачу були надані усі необхідні документи, проте 17.09.2019 р. відповідач виплатив [PERSON] лише 1895, 37 грн., без будь-яких обгрунтувань. Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України, виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника або іншої особи, і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком. Заборгованість відповідача по виплаті позивачу страхового відшкодування становить 4621,76 грн. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) до повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На сьогоднішній день страховиком страхове відшкодування в повній мірі йому не виплачено, що є порушенням договору страхування та Закону «Про обов`язкове страхування...». На подану ним заяву зі всіма необхідними документами відповідач сплатив йому лише частину страхового відшкодування, при цьому письмово йому не надав жодної відповіді. За таких обставин він вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача ТДВ СК «Альфа - Гарант» надав до суду відзив, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 09.07.2019 року на Овідіопольській дорозі 1, "Епіцентр" Овідіопольського району Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій [PERSON] , керуючи автомобілем Міцубісі, н.з. [NUMBER] , порушуючи п.10.9 Правил дорожнього руху, в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом "Тойота", н.з. [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , чим здійснила правопорушення, що передбачене ст.124 КУпАП. Згідно Полісу №АО/5763407 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Міцубісі», н.з. [NUMBER] , застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.08.2019 р. [PERSON] визнано винною у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок зазначеної ДТП транспортним засобам були нанесені механічні ушкодження. 06.08.2019 р. позивачем надано відповідачу всі необхідні документи дл визнання випадку страховим та сплати страхового відшкодування. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик (а у випадках, передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ) відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну. Згідно з ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно п. 34.4 ст. 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Згідно ст. 36.2. Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 17.09.2019 р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» прийнявши рішення, без попереднього узгодження з позивачем, здійснив виплату суми страхового відшкодування позивачу в розмірі 1895,37 грн. Отже, страхових визначив суму виплати на власний розсуд, на надавши потерпілій стороні направити власні заперечення на визначений страховиком розрахунок страхового відшкодування, а тому не можна вважати, що розмір страхового відшкодування узгоджений з ним. Доказів зворотного відповідач не надав. Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Частиною 3 ст. 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника. Згідно ч. 7 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Частиною 2 ст. 106 ЦПК України передбачено, що порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. З метою з метою об`єктивного визначення дійсного розміру матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу "Тойота", н.з. [NUMBER] , позивач звернувся до ТОВ «Клевер Експерт», який здійснив оцінку матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу. Згідно Звіту №381/07-19 від 17.07.2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Тойота", н.з. [NUMBER] , становить 10646,41 грн. Як вбачається з матеріалів справи ТДВ СК «Альфа-Гарант» надіслав суму грошового відшкодування на картковий рахунок, вказаний у заяві про виплату страхового відшкодування на загальну суму 1895,37 грн. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. А відповідно до абзацу 2 п. 12.1 ст. 12 цього ж Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до полісу №АО/5763407 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] , розмір франшизи становить 2000,00 грн. Таким чином, з урахуванням вимог ст.ст. 29, 34 та 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний був здійснити виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 6517,13 грн. На підставі наведеного, несплачена частка суми страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з ТДВ СК «Альфа-Гарант» складає 4621,76 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої Страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується Страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно зі п. 36.7 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика палата Верхового Суду у постанові від 04.07.2018р., справа № 755/18006/15-ц, зробила наступні висновки щодо застосування норм права: відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року(справа№ 6-691цс15), постанові Верховного Суду від 13.05.2019 року(справа № 522/538/17, провадження № 61-16282св18), зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що вимоги позивача про стягнення матеріальної школи підлягають задоволенню, а саме: з ТДВ СК «Альфа - Гарант» на користь [PERSON] 4621,76 грн., а також стягнення витрат за проведення звіту про оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 2000, 00 грн. Таким чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved