Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити проживати разом з нею малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Позов мотивує тим, що 16 вересня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони не зійшлися характерами та поглядами на життя і спільне проживання, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Всі вказані обставини поступово призвели до того, що вони з відповідачем стали зовсім чужими людьми. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, тому звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з підстав викладених в ньому, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 вересня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 389, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 16 вересня 2006 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвами про їх народження Серія [NUMBER] виданим 12 жовтня 2007 року та Серія [NUMBER] виданим 05 червня 2019 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітніх дітей, а тому позову вимогу в частині розірвання шлюбу необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Між тим, позовна вимога в частині залишення проживати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , разом з матір`ю, задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою не надано суду жодного доказу, на підтвердження того, що між сторонами існує спір, щодо місця проживання малолітніх дітей. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача та користь позивача 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. Відповідно до Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначеністаттею 354 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. На підставі викладеного,

Outcome: partial