Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась з названим позовом до [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2014 р. встановлено, що 13.03.2014 року, близько 18 год. 30 хв., [PERSON], який не досяг віку настання кримінальної відповідальності, перебуваючи поблизу житлового будинку [ADDRESS] Чернігівської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс [PERSON] два удари кулаком в область голови, спричинивши легкі тілесні ушкодження. Одночасно кримінальне провадження № 12014270220000088 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України щодо [PERSON], [INFO] було закрито, у зв'язку з недосягненням віку настання кримінальної відповідальності. Також було застосовано щодо неповнолітнього [PERSON] заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля, заборонивши йому перебування поза житловими приміщенням за місцем проживання починаючи з 21 години кожного дня, строком на 1 рік 6 місяців та передано неповнолітнього [PERSON] під нагляд батька - [PERSON] [PERSON], строком на 1 рік 6 місяців. Посилаючись на ст.ст. 55, 56, 128 КПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1178 ЦК України, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] 188 грн. 69 коп. майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, завданої в результаті вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України малолітнім сином останнього [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримада з вказаних в ньому підстав, вказавши, що її син 7 днів перебував в Чернігівській обласній дитячій лікарні. Відповідач [PERSON], визнаючи обставини нанесення його сином [PERSON] легких тілесних ушкоджень [PERSON] 13 березня 2014 р. та визнаючи вимоги про стягнення майнової шкоди, заперечив проти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, так як вважає, що у такий спосіб позивачка хоче нажитись на ньому, оскільки її син на другий день вже не лежав у лікарні, а його син також отримав тілесні ушкодження. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Позивачка [PERSON] являється матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], а відповідач [PERSON] являється батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження останнього [NUMBER]. Сторонами визнається та в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню та обставина, що 13.03.2014 року, близько 18 год. 30 хв., [PERSON], який не досяг віку настання кримінальної відповідальності, перебуваючи поблизу житлового будинку [ADDRESS] Чернігівської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс [PERSON] два удари кулаком в область голови, спричинивши легкі тілесні ушкодження. З висновку експерта № 304 від 28.04.2014 р. вбачається, що внаслідок цих дій у [PERSON] маються тілесні ушкодження у вигляді: синців, саден, забиття м'яких тканин обличчя, субкон'юнктивального крововиливу нижньої повіки лівого ока, котрі виникли від дії тупих предметів і як у сукупності так і кожен окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я чи незначної стійкої втрати працездатності. В той же час, діагноз закрита черепно-мозкова травма та струс головного мозку не підтверджений клінічними даними. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2014 р. (№ 743/714/14-к): - кримінальне провадження № 12014270220000088 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України щодо [PERSON], [INFO] було закрито, у зв'язку з недосягненням віку настання кримінальної відповідальності; - щодо неповнолітнього [PERSON] застосовано заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля, заборонивши йому перебування поза житловими приміщенням за місцем проживання починаючи з 21 години кожного дня, строком на 1 рік 6 місяців; - передано неповнолітнього [PERSON] під нагляд батька - [PERSON] [PERSON], строком на 1 рік 6 місяців. Вказана ухвала набрала законної сили 30 вересня 2014 р.. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 1178 ЦК шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла 14 років), відшкодовується її батьками, якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Судом встановлено, що всупереч ст.ст. 10, 11, 58-60 ЦПК України, ст.. 1178 ЦК України, [PERSON], як батько малолітнього [PERSON], [INFO] не довів, що шкода не є наслідком здійснення або ухилення ним від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, однак особа звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що наданими позивачкою [PERSON] чеками підтверджено затрату 80 грн. 93 коп. на придбання ліків, які не заперечуються [PERSON], тому вони підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON]. В той же час, благодійні внески в лікувальні установи здійснюються на підставі Закону України від 16 вересня 1997 року № 531/97-ВР "Про благодійництво та благодійні організації", відповідно до якого благодійництво - добровільна безкорислива пожертва фізичних та юридичних осіб у поданні набувачам матеріальної, фінансової, організаційної та іншої благодійної допомоги, а благодійна організація - недержавна організація, головною метою діяльності якої є здійснення благодійної діяльності в інтересах суспільства або окремих категорій осіб згідно із цим Законом. Проаналізувавши дану норму та обставини справи, суд робить висновок, що витрати в сумі 50 грн. на благодійну допомогу та 1 грн. на касове обслуговування даного платежу, внесені 14.03.2014 р., згідно квитанції № 101/193 з призначенням платежу «благодійні внески», які [PERSON] просила стягнути в позовній заяві, згідно вимог даного Закону не є обов'язковими, а тому не підлягають відшкодуванню з [PERSON] на користь [PERSON]. Також не підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] і 50 грн. на благодійну допомогу та 1 грн. на касове обслуговування даного платежу, внесені 14.03.2014 р., згідно дублікату квитанції № 101/193 з призначенням платежу «благодійні внески», оскільки позивачка одну суму просить стягнути двічі. Не підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] витрати в сумі 5 грн. 76 коп. понесені позивачкою на придбання «бахилів» та мінеральної води. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування 2000 грн. моральної шкоди, то суд враховує наступне. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Проаналізувавши ст.ст. 15, 16, 23, 1167, 1178 ЦК України, врахувавши вимоги розумності і справедливості та вищеописані характер і спосіб завдання цих втрат малолітнім сином відповідача, суд знаходить, що розмір відшкодування моральної шкоди належить визначити у розмірі 1000 грн., який і слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], задовольнивши в цій частині позов частково. В порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial