Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

що [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, вимоги якого в ході розгляду справи зменшила та просить в порядку п. 2.12 Положення про підготовку і роботу з молодими фахівцями (спеціалістами) у ВП «Хмельницька АЕС» № 0.ОК.3055.ПЛ-09 достроково розірвати договір про підготовку спеціаліста № 4-11-21-Х від 01.09.2011 року без відпрацювання у ВП ХАЕС встановленого договором терміну та без відшкодування вартості навчання. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що навчалась у Севастопольському національному університеті ядерної енергії та промисловості на договірних умовах за вказаним вище трьохстороннім договором, який був укладений між замовником навчання - ДП НАЕК «Енергоатом» ВП «Хмельницька АЕС», виконавцем - СНУЯЕтаП та нею. 26.10.2012 року у відповідності до направлення на роботу прибула у ВП ХАЕС, де за наказом була прийнята на роботу на посаду техніка виробничо-технічної служби. 23.09.2012 року уклала шлюб з [PERSON], що теж навчався у вказаному навчальному закладі, закінчивши який у січні 2013 року, отримав направлення на роботу у Військовий інститут Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка. 28.01.2013 року, враховуючи вказану ситуацію, ВП ХАЕС звернулось до ДП НАЕК «Енергоатом» з письмовим запитом щодо погодження розірвання з нею трудового договору без відшкодування вартості навчання та відпрацювання встановленого договором терміну, на що в листі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України було зазначено про врегулювання договірних відносин шляхом укладення додаткової угоди до договору. Проте, її звернення від 26.02.2013 року до генерального директора ВП ХАЕС про укладення додаткової угоди залишилося без задоволення, з чим вона не погоджується, вважаючи таку відмову необґрунтованою. Умови договорів на їх навчання, укладені до реєстрації шлюбу, не передбачали направлення їх на роботу до одного і того ж населеного пункту. З метою забезпечення досягнення згоди на працевлаштування за місцем роботи одного з подружжя, [PERSON] звернулися з письмовою заявою до ВП ХАЕС щодо працевлаштування [PERSON], на що отримали відмову в зв'язку з призупиненням прийому персоналу на підприємство. Таке ж звернення позивачки з приводу її працевлаштування мало місце у Київський національний університет ім. Т.Г.Шевченка, де останній також було відмовлено через відсутність вакантних місць. Оскільки, між замовниками - ВП ХАЕС і Військовим інститутом Київського національного університету ім. Т.Г.Шевченка та позивачкою не досягнуто згоди щодо її працевлаштування та працевлаштування її чоловіка, а ВП ХАЕС відмовило їй в розірванні зазначеного вище договору про підготовку спеціаліста без відпрацювання трьохрічного терміну та без відшкодування вартості навчання, за наявності такої можливості згідно п. 13 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, остання ставить вимогу його розірвання в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. ЇЇ представник [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила достроково розірвати договір про підготовку спеціаліста № 4-11-21-Х від 01.09.2011 року без відпрацювання її [PERSON] у ВП ХАЕС встановленого договором терміну та без відшкодування нею вартості навчання. При цьому зазначила, що саме п. 13 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, передбачає підставу для одностороннього розірвання вказаного договору в даному випадку, оскільки домовленості між подружжям [PERSON] та замовниками не досягнуто. Представник відповідача Яманкіна О.М. позов не визнала, вказуючи на відсутність правових підстав для розірвання договору згідно з п. 13 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, оскільки після укладення шлюбу подружжя [PERSON] не вживало заходів щодо узгодження між ними і замовниками місця їх роботи. Тому вважає, що при вирішенні даного спору слід керуватися умовами договору та ЦК України. Згідно п. 7.3 Договору одностороннє розірвання договору не допускається, такий може бути розірваний лише за згодою сторін у випадках, визначених п. 5.3 цього договору та у випадках, передбачених чинним законодавством, які на її думку не настали. Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачем, 01 вересня 2011 року між ДП НАЕК «Енергоатом» в особі генерального директора ВП ХАЕС - замовником навчання, Севастопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості - виконавцем та [PERSON] був укладений трьохсторонній договір про підготовку спеціаліста № 4-11-21-Х (т. 1 а.с. 29-31). 31.07.2007 року позивачка зарахована студенткою на навчання до СНУЕЯтаП, а 22.07.2011 року виключена зі списку студентів вказаного вузу в зв?язку з закінченням навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» та 05.08.2011 року зарахована студентом цього ж закладу освітньо - кваліфікаційного рівня «спеціаліст», про що в матеріалах наявні відповідні накази за № 1368 від 31.07.2007 року, за № 1519-ок від 22.05.2011 року та 1586 від 05.08.2011 року (т. 1 а.с.77-82). По закінченню СНУЕЯтаП, позивачка 17.05.2012 року отримала направлення на роботу на посаді за фахом у ВП «Хмельницька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», де згідно наказу підприємства за 1639к від 26.10.2012 року останню з 29.10.2012 року було прийнято техніком у виробничо-технічну службу відділу техніко-економічного планування і обліку (т. 1 а.с. 32-33). За даними свідоцтва про одруження [PERSON] 23.09.2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON] (т. 1 а.с. 34). Як убачається з, укладених [PERSON] та [PERSON] до реєстрації ними шлюбу, угоди про підготовку спеціаліста № 4-11-21-Х від 01.09.2011 року та договору на підготовку по державному замовленню від 01.09.2007 року, договору на навчання за державним замовленням (магістр) від 01.09.2011 року (т. 1 а.с. 60), останні не передбачали направлення подружжя до одного й того ж населеного пункту. Відповідно до направлення на роботу, [PERSON], який 02.02.2013 року закінчив СНУЕЯтаП за спеціальністю «Спеціалізовані комп'ютерні системи», був направлений в розпорядження Військового інституту КНУ ім. Т.Г. Шевченка для роботи на посаді за фахом (т. 1 а.с. 35-36), проте там не працевлаштувався у зв'язку зі скороченням штату інституту КНУ ім. Т.Г. Шевченка, про що в матеріалах справи наявний лист начальника відділення зв'язку інституту від 19.11.2013 року на ім'я [PERSON] (т. 2 а.с. 4), і з 01.12.2013 року останній у відповідності до наказу № 150/к від 27.11.2013 року був працевлаштований на посаду техніка учбової лабораторії СНУЯЕтаП (т. 2 а.с. 5). При цьому, [PERSON] намагався працевлаштуватися і за місцем роботи позивачки, звертаючись з відповідним проханням до генерального директора ВП ХАЕС Панащенка М.С., який, відмовляючи у своїй резолюції, вказав на відсутність такої можливості (т. 1 а.с. 44). Вказана позиція підприємства була зумовлена введенням в дію заходів щодо приведення штатної чисельності працівників підприємства до нормативної у відповідності до наказу № 2221 від 07.12.2012 року (т. 1 а.с. 45-47), з приводу чого в судовому засіданні представник відповідача Яманкіна О.М. не заперечувала. Не мав можливості [PERSON] працевлаштуватися і на іншому підприємстві м. Нетішина через відсутність вакантних робочих місць за отриманою ним спеціальністю «Спеціалізовані комп'ютерні системи» в період з 01.12.2012 року по 31.01.2013 року, про що свідчать дані Нетішинського міського центру зайнятості (т. 1 а.с. 228). Не вдалося працевлаштуватися і позивачці за місцем знаходження замовника -Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка, згідно листа за № 287/01-2013 від 04.04.2013 року її звернення було залишено без задоволення через відсутність вакантних місць (т. 1 а.с. 43). За вказаних обставин, враховуючи відсутність направлень подружжя до одного й того ж населеного пункту, недосягнення домовленості між останніми та замовниками з приводу їх працевлаштування, за наявності таких спроб [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що позивачка отримала право на розірвання спірного договору в односторонньому порядку, що узгоджується з вимогами п. 13 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, що затвердженого постановою КМ України від 22.08.1996 р. № 992 та п. 2.12 Положення про підготовку, працевлаштування і роботу з молодими фахівцями (спеціалістами) у ВП «Хмельницька АЕС» № 0.ОК.3055.ПЛ-09. У відповідності до вказаного пункту Порядку, якщо умови угод, укладених до шлюбу чоловіком і дружиною, не передбачають направлення їх до одного й того ж населеного пункту, місце їх роботи визначається за домовленістю між ними й замовниками, а у разі коли вони не дійшли згоди, один з подружжя має право розірвати договір в односторонньому порядку. Пунктом 2.12 Положення про підготовку, працевлаштування і роботу з молодими фахівцями (спеціалістами) у ВП «Хмельницька АЕС» № 0.ОК.3055.ПЛ-09 також передбачено, що якщо в чоловіка і дружини ще до шлюбу були укладені договори (один - з ВП ХАЕС, другий - з іншим підприємством), тобто підприємствами, розташованими у різних населених пунктах, то місце їх роботи визначається за домовленістю між подружжям й замовниками, а у випадках, коли вони не дійшли згоди, один із подружжя має право розірвати договір з ВП «Хмельницька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» в односторонньому порядку. Однак, за наявності права позивачки на одностороннє розірвання договору, яке передбачене, зазначеними вище нормативними актами, та є підставою для його розірвання у відповідності до вимог ч. 1 ст. 651 ЦК України, згідно якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідач, відмовивши у розірванні спірного договору, позбавив [PERSON] належного їй права встановленого законом, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом задоволення позовних вимог. При цьому, суд вважає, що до позивачки, за наявності у неї законодавчо закріпленого права на одностороннє розірвання договору про підготовку спеціаліста, не підлягають застосуванню правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема відшкодування вартості навчання, оскільки розірвання договору не є наслідком порушення зобов'язання з вини позивачки, що є підставою для відповідальності згідно вимог ст. 614 ЦК України.

Outcome: approved