Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог Моторне (транспортне) страхове бюро, про відшкодування матеріальної шкоди. Вказував, що 08 листопада 2012 року о 14 год. 30 хв. він, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», державний номер [NUMBER], належний на праві власності позивачу [PERSON] і яким він має право керувати та розпоряджатися на власний розсуд на підставі довіреності від 02 вересня 2005 року, на вул.Садова в с.Мигове Вижницького району, потрапив в дорожньо-транспортну пригоду (далі ДТП), за участю автомобіля марки ВАЗ 2105, номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] і який належить на праві власності відповідачу [PERSON] Зазначав, що зіткнення та ДТП сталися по вині відповідача [PERSON], який, керуючи вказаним вище транспортним засобом, допустив порушення п.12.1, 13.1 ПДР України, а саме не забезпечив безпечної швидкості руху та безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», державний номер [NUMBER], яким керував позивач [PERSON] Своїми діями відповідач [PERSON] скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Стверджував, що постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2012 року по адміністративній справі №3-912/12 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Посилався, що в результаті допущеного порушення відповідачем [PERSON] ПДР, в результаті зіткнення двох транспортних засобів, було пошкоджено транспортний засіб автомобіль марки «Фольксваген Транспортер» державний номерний знак [NUMBER], а саме: пошкоджено петлю передніх дверей лівих, нижню петлю дверей передніх лівих, механізм скло піймача дверей передніх лівих, облицювання (обшивку) дверей передніх лівих, прокладку оббивки облицювання дверей передніх лівих, комплект кріплень облицювання внутрішнього (обшивка) дверей передніх лівих, шумоізоляція дверей передніх лівих, ящик для дрібних речей дверей передніх лівих, а всього його спричинено матеріальний збиток на суму 25 292 грн. Вважав, що відповідач [PERSON] як особа, яка спричинила матеріальну шкоду, та відповідач [PERSON], як власник джерела підвищеної небезпеки, зобовязані в солідарному порядку повністю відшкодувати завдані внаслідок дорожньо-транспортною пригодою збитки, а тому просив ухвалити судове рішення, яким стягнути солідарно із відповідачів [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 25 842 грн., в тому числі вартість матеріального збитку в сумі 25 292 грн. та вартість проведеного експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 550 грн.; судові витрати по справі, які ним понесені, стягнути з відповідача [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Щодо винесення заочного рішення по справі не заперечував. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, однак, направив на адресу суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про місце, час та дату слухання справи, що вбачається з поштових повідомлень про вручення судової повістки, причину неявки суду не повідомили. Представник відповідача [PERSON] в адресованій суду телефонограмі просив розгляд справи відкласти, оскільки не може зявитися до суду, приймає участь у розгляді цивільної справи в Апеляційному суді Чернівецької області. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення у справі, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до такого висновку. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України не потребує доказуванню, що постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2012 року по справі №3-912/12 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340,00 грн., що підтверджується її копією. Згідно постанови Вижницького районного суду [PERSON], 08 листопада 2012 року о 14.30 годин в с.Мигове по вул.Садова,1 Вижницького району, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2105 державний номерний знак 72644 М.О., не вибрав безпечної швидкості руху та безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Фльксваген Транспортер державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.12.1, 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Висновком №92/02/13 експертного автотоварознавчого дослідження встановлено, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Фольксваген Транспортер, державний реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП станом на 22.02.2013 року складає 8783, 27 грн.., що підтверджується його копією. З актуалізації висновку №110-11-15 експертного авто товарознавчого дослідження про визначення матеріального збитку вбачається, що вартість матеріального збитку, хавданого власнику автомобіля Фольксваген Транспортер державний реєстраційний номер 07188 в результаті актуалізації висновку №92/02/13 від 22.02.2013 року про визначення матеріального збитку в цінах на 04.11.2015 року складає 25 292, 70 гривень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.1 ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пункт 2 передбачає, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 3 передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З нотаріально посвідченої довіреності від 02 вересня 2005 року вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON], або [PERSON], або [PERSON], які проживають в [INFO], керувати, а також продати, обміняти, зняти з обліку, укладати договори найму (оренди), позички, тощо належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту) ТЗ ІСС №216105, пасажирським мікроавтобусом марки Фольксваген Транспортер, випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджено копією довіреності. Строк дії довіреності до 02 вересня 2015 року. 05 листопада 2015 року від імені [PERSON] було складено аналогічну довіреність на імя [PERSON] та [PERSON] Строк дії довіреності до 05 листопада 2016 року. Враховуючи наведене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] на законних правах (довіреність) є володільцем автомобіля марки Фольксваген Транспортер, саме його майну діями [PERSON] спричинено шкоду, а тому його порушене право підлягає судовому захисту. Порушень законних прав та інтересів [PERSON] судом не встановлено, у звязку з чим в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року (із змінами і доповненнями), передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Пунктом 4 вказаної постанови під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що неправомірними діями відповідача [PERSON], який, крім того, є володільцем на підставі довіреності транспортного засобу марки ВАЗ, позивачу [PERSON] завдано матеріальну шкоду у розмірі 25292,00 грн., яка підлягає відшкодуванню у повному обсязі. Що стосується витрат на виготовлення звіту, то відповідно до п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, а тому, оскільки по справі судова експертиза не проводилась і позивачем клопотання про її проведення не заявлялись, то суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача витрат за виготовлення звіту в сумі 550,00 грн. необхідно відмовити. Це підтверджено дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, доказів протилежного ні позивачем, ні відповідачами суду не надано. Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по справі. З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору. Нна підставі ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1187 ЦК України,

Outcome: partial