Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності на частку квартири вказуючи, що їй належить право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], яке вона набула в порядку спадкування. Відповідачці [PERSON] також належить право власності на 1/2 частку цієї ж квартири, яка набута нею в порядку спадкування. Квартира розташована на 1-му поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з двох жилих кімнат житловою площею 29,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 11,8 кв.м., 2-а кімната 17,5 кв.м., кухні площею 7,2 кв.м., ванної кімнати площею 2,5 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., коридору 7,3 кв.м., вбудованої шафи 1,4+0,4 кв.м. та обладнана балконом 1,0 кв.м. На даний час в спірній квартирі ніхто не зареєстрований. На протязі тривалого часу між нею та відповідачкою існують неприязні відносини, що заважає їй користуватися спірною квартирою,\~ намагалася вселитися у спірне житло, однак відповідачка змінила замки на вхідних дверях, надати комплект ключів категорично відмовляється. Також позивач вважає за можливе встановити порядок користування спірною квартирою, так як спільне користування спірною квартирою, при наявності між ними неприязнених стосунків не можливе, тому вважає за можливе надати їй у користування жилу кімнату житловою площею 17,5 кв.м., відповідачці надати в користування жилу кімнату житловою площею 11,8 кв.м., кухню, коридор, балкон, ванну кімнату, вбиральню, 2 вбудовані шафи залишити у їхньому з відповідачкою спільному користуванні. Необхідність надання їй в користування жилої кімнати площею 17.5 кв.м. обумовлена тим, що вона страждає на захворювання бронхіальна астма, внаслідок чого їй необхідний доступ до свіжого повітря, а вихід на балкон здійснюється саме з цієї кімнати. Просить усунути перешкоди в здійсненні нею права на 1/2 частку спільної часткової приватної власності на квартири [ADDRESS] шляхом вселення її в дану квартиру, зобовязання відповідачки [PERSON] надати їй комплект\~ ключів від замку на вхідних дверях в дану квартиру, не чинити їй перешкод\~ у вселенні та користуванні даним житлом, визначити порядок користування даною квартирою, закріпивши за нею право користування жилою кімнатою\~ житловою площею 17,5 кв.м., а\~ за відповідачкою [PERSON] - право користування жилою кімнатою житловою площею 11,8 кв.м., кухню, коридор, балкон, ванну кімнату, вбиральню, 2 вбудовані шафи - залишити\~ у спільному користуванні. Ухвалою суду від 20.02.2017 року у справі відкрито провадження. 11.05.2017 року стороною відповідача заявлено клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 57) Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11.05.2017 року клопотання задоволено та провадження у даній справі зупинено до вирішення цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні. Згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.05.2017 року у справі № 174/7/17, п/с № 2/174/98/2016 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні відмовлено в повному обсязі. (а.с. 63-65) Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2017 року рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.05.2017 року у справі № 174/7/17, п/с № 2/174/98/2016 року залишено без змін (66-68) Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.10.2017 року провадження у даній справі поновлено. (а.с. 69) В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на вищевказані обставини, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Пояснила, що вона не має доступу до квартири з моменту реєстрації права власності. В квартирі живе не відповідачка, а інші особи. Дану частину квартири вона успадкувала від чоловіка [PERSON], з яким з 2007 року перебувала у шлюбі, він помер 06.06.2016 року. Спірна квартира належала йому, під час шлюбу вони жили в її приватному будинку, а у квартирі жила родичка, а вони разом з чоловіком за квартирою доглядали: платили комунальні послуги, робили опалення, прибирали. За життя чоловік зробив заповіт на падчерку [PERSON], її мати померла в 2002 році. Після смерті чоловіка вона звернулась до нотаріальної контори і отримала як спадщину ? частку цієї квартири, також звернулась до відповідачки, пропонувала розміняти квартиру, але остання заявила, що квартира належить їй особисто і відмовилась надати доступ до цієї квартири. Відповідачка живе і іншій квартирі, спірною квартирою особисто не користується, в ній живуть зараз якісь люди, хто це вона не знає. Експертизу щодо можливості встановлення запропонованого нею порядку користування квартирою проводити вона не бажає. Просить позов задовольнити. Представник позивачки адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримав, посилаючись на вищевказані обставини, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилась вдруге, відзив на позов не подала, надала заяву про відкладення розгляду справи в звязку з занятістю її представника, однак неявка в судове засідання представника позивачки не може слугувати поважною причиною для неявки особисто відповідачки в судове засідання, тому причину неявки відповідачки в судове засідання суд вважає неповажною (а.с. 96). Представник відповідачки адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про відкладення розгляду справи в звязку з його занятістю в судовому засіданні в Дніпропетровському апеляційному адміністративному суді (а.с. 97), однак згідно з відомостями, розміщеному на сайті Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, розгляд судової справи, по якій представник відповідачки, згідно його заяви приймає участь, призначено на 15 год. 10 хв., тому з врахуванням часу призначення даної справи до розгляду у Вільногірському міському суді - на 10.00 год. 22.02.2018 р., представник відповідачки не був позбавлений можливості зявитися до суду для розгляду справи, тому причини неявки представника відповідача до суду також не можуть бути визнані поважними. Відповідно до ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачка та її представник в судове засідання не зявилися вдруге, поважні причини їх неявки в судове засідання, призначене на 22.02.2018 р. на 10.00 год. відсутні, то судом прийнято рішення про розгляд даної справи у заочному порядку, проти чого позивачка та її представник не заперечують. Вислухавши позивачку і її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Так, факт належності на праві власності позивачці [PERSON] ? частки двокімнатної квартири [ADDRESS], підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину від 22.12.2016 року (а.с. 8) та випискою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9-10) Згідно копії технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у приватної власності [PERSON] № 22 в будинку № 67а по вул. Центральна (колишня Леніна) в м.Вільногірську Дніпропетровської області, квартира розташована на 1 поверсі, складається з 2-х кімнат житловою площею 29,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 11,8 кв.м., 2-а кімната 17,5 кв.м., кухні площею 7,2 кв.м., ванної кімнати площею 2,5 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., коридору 7,3 кв.м., вбудованої шафи 1,4+0,4 кв.м. та обладнана балконом 1,0 кв.м., загальна площа квартири 50,3 кв.м. (а.с. 13-14) Факт перебування позивачки [PERSON] у шлюбі з [PERSON] підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 056990, згідно якого шлюб між ним зареєстровано 10.02.2007 року (а.с. 12) Факт смерті [PERSON] 06.06.2016 року підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 693855. (а.с. 11) Згідно довідки № 13 від 03.01.2018 року, що видана відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, за адресою [ADDRESS] станом на 03.01.2017 року зареєстрованих осіб не має. (а.с. 16). Факт здійснення позивачці [PERSON] перешкод у користуванні спірною квартирою відповідачкою [PERSON] встановлено рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.05.2017 року у справі № 174/7/17, п/с № 2/174/98/2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, яке набрало законної сили 27.09.2017 року, згідно якого в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить на праві власності ? частка, успадкованої після смерті [PERSON] квартири [ADDRESS], в якій проживає дочка [PERSON] із своєю сімєю, а [PERSON] взагалі доступу до цієї квартири не має, так як їй не дали ключі від вхідних дверей. (а.с. 63-65) Вказані обставини, відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України є такими, що не підлягають доказуванню. Згідно з ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України визначені житлові права громадян, зокрема, частинами 4, 5 вказаної статті встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житлом для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином, судом\~ встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності по ? частки квартири, які вони успадкували після смерті [PERSON], яка розташована за адресою: вул. Центральна (колишня Леніна) [ADDRESS] в м.Вільногірську Дніпропетровської області, однак позивачка [PERSON] можливості користуватися своєю власністю не має, оскільки у даній квартирі проживає дочка співвласника квартири - [PERSON], ключів від вхідних дверей цієї квартири [PERSON] не надали, що встановлено рішенням Вільногірського міського суду від 19.05.2017 року, і вказані обставини свідчать про те, що відповідачка перешкоджає позивачу у вільному володінні та користуванні вказаним житловим приміщенням, а власник житла має право на вільний доступ до нього і реалізація такого права не може ставитись у залежність від волі інших осіб. З врахуванням вказаних обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач перешкоджає позивачу у вільному володінні та користуванні житловим приміщенням, співвласником якого вона являється, чим порушуються права та законні інтереси позивачки на вільне володіння власністю, тому її права як співвласника житла підлягають захисту шляхом її вселення у квартиру [ADDRESS] та зобов'язання відповідачки [PERSON] надати [PERSON] ключі від вхідних дверей вказаної квартири і не чинити перешкод у користуванні зазначеним житлом, а позов в цій частині заявлених вимог, підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України, яка регулює правовідносини щодо здійснення права спільної часткової власності, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22 грудня 1995 року (з послідуючими змінами), роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Таким чином, підставою для звернення до суду з позовом про визначення порядку володіння та користування майном, яке перебуває у спільній частковій власності одного із співвласників, є відсутність згоди щодо порядку володіння та користування таким майном з іншими співвласниками. Звернення до суду із позовом про визначення порядку володіння та користування майном є одним із прав власника, передбаченим ст. ст. 319, 358 ЦК України. Разом з тим, позивачка просить визначити порядок користування квартирою та закріпити за нею право користування жилою кімнатою, площею 17,5 кв.м., а\~за відповідачкою [PERSON] - право користування жилою кімнатою площею 11,8 кв.м., кухню, коридор, балкон, ванну кімнату, вбиральню, 2 вбудовані шафи - залишити\~ у спільному користуванні, однак доказів того, що вказана позивачкою частина квартири відповідає розміру її частки у спільному майні, нею не надано, від призначення експертизи з даного питання позивачка відмовилася, тому в цій частині позовні вимоги є недоведеним і задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 47 Конституції України, 9, 150 Житлового кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 358, 391 ЦК України,

Outcome: partial