Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

13 січня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» ( надалі - ПАТ «Азовзагальмаш») про стягнення заборгованності по заробітній платі, де зазначив, що з 30 вересня 2008 року по даний час перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Починаючи з 01 липня 2014 року відповідач не здійснює виплату заробітної плати, про що свідчать розрахункові листи. З даних розрахункових листів вбачається, що позивачу не було виплачено заробітну плату за липень 2014 року в розмірі 1 924,41 гривні, за серпень 2014 року в розмірі 2 078,46 гривень, за вересень 2014 року в розмірі 2 056,58 гривень, за жовтень 2014 року в розмірі 2 182,93 гривні, за листопад 2014 року в розмірі 1 647,71 гривень, за листопад 2014 року в розмірі 473,97 гривні. Загальна сума заборгованості складає 10 364,06 гривні. Беручи до уваги те, що ПАТ «Азовзагальмаш» не здійснює виплату заробітної плати починаючи з 01 липня 2014 року та враховуючи положення Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушення строків їх виплати», загальна сума компенсації складає 353,97 гривні. На підставі вище викладеного позивач просить суд, стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати з урахуванням компенсації в розмірі 10 718,03 гривень. 04 лютого 2015 року позивачем було надано суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач [PERSON] просить суд стягнути з ПАТ «Азовзагальмаш» заборгованість із заробітної плати станом на 31 грудня 2014 року в розмірі 12 411,50 гривень та компенсацію в розмірі 654,22 гривні, а всього 13 065,72 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився в матеріалах справи від нього є заява з проханням слухати справу за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, даючи оцінку доводам позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Судом встановлено, що позивач з 30 версеня 2008 року по даний час перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. А саме 30 вересня 2008 року на підставі наказу № 40 від 30 вересня 2008 року його було прийнято до ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», електромонтером. На підставі наказу № 2 від 4 січня 2011 року його було звільнено у зв'язку з переведенням до ВАТ «Азовзагальмаш», а 05 січня 2011 року було прийнято за переведенням. Наказом № 48 від 25 листопада 2014 року позивача було переведено у ремонтно-мантажний цех № 423 електромонтером, де він працює по теперішній час. ( а.с.5) За цей період йому нараховується та виплачується заробітна плата. Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Статтею 115 ч.1 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плати виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Як встановлено судом, згідно довідки № 238/РО-4462 наданої виданої ПАТ «Азовобщемаш» станом на 22 січня 2015 року заборгованість по заробітній платі позивача [PERSON] складає: липень 2014 року - 1 924,41 гривні, серпень 2014 року - 2 078,46 гривень, вересень 2014 року - 2 056,58 гривень, жовтень 2014 року - 2 182,93 гривні, листопад 2014 року 2 121,68 гривня грудень 2014 року - 2 047,44 гривень, а всього 12 411,50 гривень. З огляду на представленні суду докази суд дійшов висновку, що заборгованість в розмірі 12 411,50 гривень повинна бути стягнута із відповідача на користь позивача. Суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою). Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9рп/2013 зазначено , що положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, саме як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (набрав чинності 1 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З наданого позивачем [PERSON] розрахунку компенсацією за затримку виплати заробітної плати, вбачається, що за період з липня 2014 року по грудень 2014 року сума компенсації складає 654,22 гривні. Порядок розрахунку суми компенсації визначено в п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати затвердженої постановою КМУ от 21.02.2001 г. № 159. Приріст індексу інфляції в період невиплати доходу у відсотках складає: в липні 2014 року - 0,21% , в серпні 2014 року - 0,201%, в вересні 2014 року - 0.167% в жовтні 2014 року - 0,139% в листопаді 2014 року - 0,118% , в грудні 2014 року - 0,086% Так як рішення суду приймається в березні місці, то сума компенсації розраховується на момент прийняття рішення ( виплати заробітної плати) . Таким чином сума компенсації становить: за липень 2014 року 0,21х 1924,41 = 404,13 гривні, за серпень 2014 року 0,201х 2078,46 = 417,77 гривень, за вересень 2014 року 0,167 х 2056,58 = 343,45 гривні, за жовтень 2014 року 0,139 х 2182,93 = 303,43 гривні, за листопад 2014 року 0,118 х 2121,68 = 250,36 гривень, за грудень 2014 року 0,086 х 2047,44 гривень. а всього сума компенсації складає 1895,22 гривні. Оскільки судом встановлено факт порушення трудового законодавства в частині невиплати позивачу заробітної плати а тому підлягає виплаті і компенсація за затримку у її виплаті за цей період. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривни 60 копійок, від сплати якого позивач був звільнений при подачі позову.

Outcome: partial