Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих виконавцем договору про надання послуг. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 14 травня 2019 року між ним та адвокатом Збираник Є.В. був укладений Договір доручення про надання правової допомоги від 14.05.2019 року разом із Додатковим погодження №1 від 14.05.2019 року, про представництво інтересів [PERSON] під час розгляду цивільної справи за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, виселення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На виконання умов договору [PERSON] сплатив відповідачу грошову суму у розмірі 10000,00 грн. в якості гонорару. Крім того, 01.06.2019 року, відповідач отримав від позивача грошову суму в розмірі у 3300, 00 грн. для сплати судового збору за подання позовної заяви до [PERSON] , а також для отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявності/відсутності нерухомого майна у [PERSON] . Факт отримання коштів відповідачем підтверджується розпискою відповідача на зворотному боці інформаційної довідки. Однак, відповідач умови договору не виконав, більше ніж за сім місяців з дня укладення договору, не лише не надав будь-якої правничої допомоги під час розгляду вказаної справи, але і за власної його вини не здійснив усіх необхідних дій для подачі позову, прийняття його судом та відкриття провадження у цивільній справі за позовом. З огляду на зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 10 000 грн. за невиконання договору доручення про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, 3300 грн грн. грошових коштів на оплату судового збору, 2102 грн витрат на оплату організаційно-технічного забезпечення розгляду дисциплінарної скарги відносно адвоката [PERSON] , 1 150, 20 грн інфляційних збитків, 515,59 грн 3% річних та судові витрати в сумі 908,00 грн. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності та вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між [PERSON] (далі - позивач по справі) та [PERSON] який діяв в статусі адвоката (далі - позивач), було укладено договір доручення про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, відповідно до якого відповідач зобов`язався надати позивачу правничу допомогу в усіх правоохоронних органах, органах поліції, органах прокуратури, СБУ, судових установах, органах митної служби, податковій інспекції та міліції, Державній фінансовій інспекції та її територіальних органах, державній адміністрації та органах державної виконавчої служби, банківських установах, державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форми власності, перед фізичними особами, виконувати всі необхідні дії в інтересах позивача. Вести справи позивача в судах з усіма правами, наданими позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, цивільному позивачу, цивільному відповідачу, підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, свідку, в тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстав або предмета позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, ухвали, постанови суду та інших органів, подачі виконавчого документа до стягнення, одержання будь-яких документів у державних установах (а.с.14). Відповідно до п. 4.1. вищезазначеного договору, розмір оплати праці Виконавця при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додаткових погодженнях та/або актах здачі/прийому наданої правової допомоги. Додатковим погодженням №1 до договору доручення про надання правової допомоги від 14.05.2009 (а.с.15) сторони домовились, що відповідач надає позивачу в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, виселення та про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вартість послуг відповідача складає 10000,00 грн, які сплачуються позивачем під час підписання вказаного додаткового погодження. Позивачем обов`язки за договором було виконано в повному обсязі, зокрема, надано відповідачу грошові кошти за правову допомогу в сумі 10000,00 грн. та кошти для сплати судового збору при зверненні до суду та отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме в сумі 3300,00, що підтверджується розпискою відповідача на звороті Додаткового погодження №1 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14-16). Як вбачається із матеріалів справи, відповідач звернувся до суду в інтересах позивача із позовною заявою про виселення з житлового приміщення та стягнення заборгованості орендних платежів, однак ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.09.2019 року позовну заяву було повернуто заявнику, у зв`язку із невиконанням вимоги ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви, а саме, не надано докази сплати судового збору. Відповідно до п.5. Договору, сторони домовились, що всі суперечки, які виникають між сторонами, вирішуються на переговорах. Однак суперечки, які не вирішені на переговорах, передаються на розгляд суду згідно підсудності. 18.07.2019 між сторонами було складено актом остаточного взаєморозрахунку (а.с.22) про те, що договір доручення про надання правничої допомоги від 14.05.2019 укладений між сторонами було достроково розірвано за ініціативою позивача. На зворотній стороні зазначеного акта, відповідач надав позивачу розписку, за змістом якої слідує, що він зобов`язується повернути позивачу сплачений ним аванс у частині 9000,00 грн до 19.07.2021 року. Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зазначених вище угод і домовленостей з позивачем. Ураховуючи вказані обставини, позивач звернувся до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва зі скаргою для проведення перевірки викладених у ній обставин на предмет наявності в діях адвоката [PERSON] ознак порушень Правил адвокатської етики та вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 17.09.2020 року №354, адвоката [PERSON] притягнено до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 1 рік. (а.с. 23-27). Позивачем зазначено, що з метою реалізації свого права на оскарження поведінки відповідача щодо невиконання останнім своїх зобов`язань за договором, він поніс грошові витрати на оплату організаційно-технічного забезпечення щодо розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури м. Києва дисциплінарної скарги відносно відповідача на суму 2102,00 грн, у підтвердження чого було надано квитанцію від 23.01.2020 (а.с.28). Ціна позову згідно із пред`явленим розрахунком позивача складає 17067, 79 грн., з яких:10 000 грн. за невиконання договору доручення про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, 3300 грн грн. грошових коштів на оплату судового збору, 2102 грн витрат на оплату організаційно-технічного забезпечення розгляду дисциплінарної скарги відносно адвоката [PERSON] , 1 150, 20 грн інфляційних збитків, 515,59 грн 3% річних Правовідносини, які виникли між сторонами мають таке матеріально-правове регулювання. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Частиною 3 ст. 27 цього ж Закону визначено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. До таких підстав належать договори та інші правочини (п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України). Нормою ст. 526 ЦК України установлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач указані умови угод та розписки щодо повернення 10 000 грн. за невиконання договору доручення про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, а також 3300 грн. грошових коштів на оплату судового збору не виконав, доказів протилежного матеріали справи не містять. Таким чином, проаналізувавши установлені вище фактичні обставини справи, суд вбачає, що вказані кошти є сумою заборгованості за договором надання правових послуг адвокатом, що витікає із правового характеру спірних правовідносин. Дане зобов`язання відповідача є грошовим, а тому до нього застосовуються положення норми ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача сума інфляційних нарахувань за серпень 2019 року по травень 2021 року складає 1150,20 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань , суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 1150,20 грн. інфляційних нарахувань обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно розрахунку позивача, сума 3% річних за період з 19.07.2019 по 15.06.2021 складає 515,59 грн. Однак, перевіряючи правильність нарахування вищевказаних сум 3% річних, суд встановив, що позивач при нарахуванні 3% річних, здійснив розрахунок з 19.07.2019 (включно), однак виходячи, що відповідач зобов`язався повернути аванс на суму 9000,00 грн до 19.07.2021, слід зазначити, що прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої дати чинності включно, виходячи з зазначеного останнім днем, коли відповідач мав повернути аванс є 19.07.2019, а не 18.07.2019. У зв`язку з цим, суд самостійно проводить розрахунок інфляційних нарахувань за період з 20.07.2019 по 15.06.2021: (9000,00 грн х 3% х 165 (кількість прострочених днів з 20.07.2019 по 31.12.2019) : 365 = 122,05 грн; (9000,00 грн х 3% х 366 (кількість прострочених днів з 01.01.2020 по 31.12.2020) : 366 = 270,00 грн; (9000,00 грн х 3% х 166 (кількість прострочених днів з 01.01.2021 по 15.06.2021) : 365=122,79 грн. Таким чином, загальний розмір 3% річних становить 514,84 грн.(122,05 грн + 270,00 грн+122,79 грн). У частині стягнення 3% річних у розмірі 0,75 грн, слід відмовити. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат позивача на оплату організаційно-технічного забезпечення розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури м. Києва дисциплінарної скарги відносно адвоката [PERSON] , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині, оскільки перераховані позивачем кошти згідно квитанції від 23.01.2020 за своїм характером є одноразовим внеском на організаційно-технічне забезпечення діяльності Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, сплата якого встановлена рішенням Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури України, прийнятого відповідно до її повноважень. Позивач скористався своїм правом. При цьому, ні договором про надання правової допомоги, ні законодавством, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами, не передбачена така відповідальність за невиконання зобов`язань. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених;цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків;встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідачем не спростовані обставини та доводи, покладені позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог. За таких обставин суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача та доходить висновку про їх часткове задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial