Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

10 лютого 2017 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача. У позові зазначив, що 08 червня 2016 року сторони уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, згідно якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 12863,53 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 13 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по сплаті кредитних коштів не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого станом на 25 січня 2017 року утворилась заборгованість у сумі 24710,58 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 11836,47 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 919,85 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1893,80 грн., штрафу - 10060,46 грн. У зв'язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором загальною сумою 24710,58 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог та незаперечення проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення розляду справи не надав. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 червня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 12863,53 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 13 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначена угода складається із заяви позичальника (а.с.4), генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с.5) та «Умов та правил надання банківських послуг» (а.с.6-29). Пунктом 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що клієнт надає банку свою згоду на зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків. Згідно з п.1.1.5.1 «Умов та правил надання банківських послуг», сторони несуть відповідальність за неналежне виконання своїх зобов'язань у відповідності до законодавства України та умов договору. Як вбачається з п.1.1.5.25 «Умов та правил надання банківських послуг», за несвоєчасну оплату послуг, передбачених угодою та цими умовами та правилами, клієнт сплачує банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості. На виконання умов генеральної угоди банк передав відповідачу кредитну картку, однак останній не виконав взятих на себе зобов'язань, не сплатив у встановлений строк суму щомісячних платежів та відсотки за користування кредитом. Станом на 25 січня 2017 року утворилась заборгованість у сумі 24710,58 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 11836,47 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 919,85 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1893,80 грн., штрафу - 10060,46 грн. Відповідач суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов'язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем по кредиту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом - 11836,47 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 919,85 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1893,80 грн., є обґрунтованими i підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача штрафу, суд виходить з наступного. У відповідності з п.2.2 генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, у разі прострочення повернення кредитних коштів клієнт сплачує банку штраф у розмірі 8931,21 грн. Тому стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованим лише в тій сумі, що безпосередньо передбачена угодою. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення штрафу підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial