Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

30 липня 2015р. представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 22.08.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитно-заставний договір №DNP0AR100030514, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 13397,93 доларів США строком до 21.08.2015р, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60% річних на суму залишку заборгованості. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконував, внаслідок чого станом на 24.06.2015р. утворилась заборгованість у розмірі 2830,07 доларів США. На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №DNP0AR100030514 від 22.08.2008 року у розмірі 2830,07 долари США, що за курсом 21,52 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.06.2015р. складає 60903,09грн. та судовий збір у розмірі 609,03грн. (а.с.1-2). \~В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив задовольнити. 02.11.2015р. надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують (а.с.46). Відповідач в судове засідання не з'явився про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовий повідомленням про вручення (а.с.45). Надав на адресу суду письмові заперечення проти позову, які обґрунтовує тим, що розмір процентів, які повинен сплатити за користування кредитом позичальник є істотною умовою кредитного договору. Згідно умов кредитного договору позивач розрахував проценти (відсотки) без застосування реальної процентної ставки (у процентах річних) розрахованої відповідно до вимог Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Правлінням Національного банку України Постановою № 168 від 10.03.2007 року. Це свідчить, що сторонами у кредитному договорі не досягнуто згоди з істотної умови кредитного договору - процентів, чим порушено вимоги, встановлені ст. 638 ЦК України. Таким чином даний кредитний договір є неукладеним. Кредитним договором не встановлено таку істотну умову договору як значення (розмір) процентної ставки. Позивач не надав відповідачу інформацію щодо методики, яка використовується для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання. Таким чином не визначено, на кого покладено валютні ризики, а також відсутня ще одна істотна умова. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти правовідносин мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. У кредитних договорах чітке встановлення валюти кредитування між банком і позичальником є необхідною для договорів даного виду умовою, в тому є істотною умовою цих договорів. Отже позивач, при розрахунку суми позовних вимог не врахував вимоги чинного законодавства, щодо валюти, процентів та порядку видачі кредитних коштів. На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.41-42). Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити частково з наступних підстав. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини. Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 22.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № DNP0AR100030514, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 13397,93 доларів США на наступні цілі: 11388,29 дол. США на придбання позичальником автомобіля, 581,80 дол. США на сплату страхових платежів за договорами страхування на перший рік дії кредиту, 7,38 дол. США на реєстрацію предмета застави в державному реєстрі, 1366,59 дол. США на оплату винагороди за надання фінансового інструменту, 53,87 дол. США на оплату поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, строком до 21.08.2015р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60% річних на суму залишку заборгованості. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 274,17 доларів США (а.с.8-14). Відповідно до даного договору, п.8.1 предметом застави за договором є автомобіль DAEWOO LANOS TF 69Y 2008 року випуску, легковий седан В, державний номер АЕ 3462СМ. Згідно п. 17.9 цього договору предмет застави належить позичальнику на праві власності, що підтверджується свідоцтвом реєстрації транспортного засобу № АЕС 240496 від 21.08.2008р. Предмет застави передається в заставу разом з усіма його приналежностями згідно технічної документації. Відповідно до п. 14.9 договору при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. плюс 5% на суму невиконаного зобов'язання. Пунктом 14.10 договору передбачено, що нарахування неустойки здійснюється протягом п'яти років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно було бути виконане стороною. Сплата неустойки здійснюється у гривнях. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNP0AR100030514 [PERSON] станом на 24.06.2015 рік має заборгованість у розмірі 2830,07 долари США, яка складається з: 2079,44 доларів США заборгованості за кредитом, 74,52 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 296,34 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 233,94 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно договору 11,62 дол. США - штраф (фіксована частина), 134,21 дол. США - штраф (процентна складова) (а.с.3-6). Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України \~ виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Заперечення відповідача, щодо недотримання банком істотних умов договору та те, що договір є неукладеним суд не бере до уваги, оскільки ці обставини не знайшли свого підтвердження. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] особисто підписував кредитно-заставний договір, для придбання автомобіля, що свідчить про те, що кредитний договір було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови. Наразі кредитний договір відповідачем не оскаржується, судовим порядком останній не просить визнати його недійним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони повязані взаємними правами та обовязками щодо його виконання, а отже в нього виникли зобовязання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст. 11, 14 та 1054 ЦК України. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконали прийняті на себе відповідно до договору зобовязання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. \~ Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у звязку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку з боржника, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. Разом з тим, позивач зокрема просить суд стягнути із відповідача 11,62 дол. США та 134,21 дол. США в якості штрафів за неналежне виконання зобовязання, заявляючи при цьому вимоги і про стягнення пені. Змістом ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки штраф і пеня є видами неустойки, а тому їх одночасне застосування є подвійним притягненням до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України. У звязку з такими обставинами, вимоги позивача в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 14 Постанови пленуму ВСУ від 18.12.2009 за № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. При цьому суд виходить з курсу НБУ станом на день ухвалення рішення 03.11.2015р. 23,01 гривні за один долар США, отже у еквіваленті національної валюти України заборгованість складатиме за сумою кредиту (2079,44 дол. США + 74,52 дол. США + 296,34 дол. США + 233,94 дол. США) Х 23,01 = 2684,24 дол. США Х 23,01 = 61764,36 (грн.) Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача.

Outcome: partial