Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій формі у розмірі 1000 грн. щомісяця, з моменту звернення із заявою до суду та до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем по справі одружилися 09.08.2007 року. За час шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] р.н., який в даний час проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні і утриманні. Вони постійно проживали у відповідача. В листопаді 2013 року відповідач покинув сім'ю та перейшов проживати до іншої жінки. Оскільки намагання [PERSON] зберегти сім'ю не дали результату, в січні 2014 року вона повернулася проживати до своєї матері та з того часу вони живуть окремо, шлюб між сторонами не розірваний. Матеріальне утримання синові відповідач надає нерегулярно, рідко, лише тоді, коли позивачка йому телефонує та нагадує про його батьківський обов'язок. Однак, дитина потребує коштів на її утримання систематично, і для [PERSON] принизливо щоразу випрошувати їх у чоловіка, який зобов'язаний утримувати сина згідно закону. Відповідач переклав виконання своїх обов'язків в більшій частині на позивачку. Їхній син навчається в музичній школі та відвідує танцювальний гурток, що вимагає значних витрат на оплату навчання, придбання концертних костюмів та реквізитів для виступів. Підтримувати та розвивати особливі здібності дитини теж є обов'язком батьків. В умовах кризи в державі все це потребує значних матеріальних видатків, однак відповідач не приймає участі у покритті цих витрат нарівні з дружиною, не цікавиться ні здобутками свого сина, ні способами їх досягнення. Син сторін єдина дитина відповідача, інших утриманців він не має. [PERSON] працездатний, фізично здоровий, він постійно працює, збираючи металолом та одержує хороший, стабільний заробіток, розмір якого позивачці невідомий. В даний час позивачка ніде не працює, вони з сином живуть за рахунок коштів, які вона заробляє вишивкою та матеріальної допомоги її батьків. Саме це змусило [PERSON] звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. В судове засідання позивачка не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти у твердій грошовій формі у розмірі 750 грн. щомісяця. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 09 серпня 2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровано 09.08.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції , актовий запис № 91. Від шлюбу сторони сина [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 грудня 2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, син [PERSON] проживає разом з позивачкою. Відповідач, який проживає окремо від сім'ї, в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Даних про те, що відповідач працює офіційно та має регулярний дохід суд не має, отже є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На час розгляду справи відповідач не сплачує аліменти на утримання інших дітей чи непрацездатних батьків. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачка не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач здатний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON] та приходить до висновку, що з нього слід стягнути аліменти у меншому розмірі. Враховуючи вищенаведене, величину прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, то позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти в розмірі 750 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 23.09.2015 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial