Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

03.01.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення способів участі батька у вихованні дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 липня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. За час шлюбу у нас народилась одна дитина - донька [PERSON] [INFO]. 14 березня 2017 року на підставі рішення Локачинського районного суду Волинської області шлюб між ними розірвано. На даний час донька [PERSON] зареєстрована і фактично проживає з матір'ю [PERSON], її другим чоловіком та її батьками за адресою: Волинська область Локачинський район, с. Шельвів, вул. Центральна, будинок №51. Також, 14.03.2017 року на підставі рішення Локачинського районного суду Волинської області призначено стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1000,00 грн. Дане рішення суду він виконує регулярно та у повному обсязі. Проте, упродовж тривалого часу він не мав можливості бачитись зі своєю донькою у зв'язку з вчиненням перепон у цьому відповідачкою [PERSON]. Для врегулювання даної ситуації він звернувся у службу у справах дітей Локачинської районної державної адміністрації Волинської області. Станом на 11 квітня 2017 року Локачинська районна державна адміністрація прийняла розпорядження №94 «Про вирішення спору щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною», згідно з яким йому дозволено бачитись з донькою лише двічі на місяць по 4 години. Дане розпорядження відповідачка не виконує або ж виконує в неналежний спосіб (не допускала його до дитини, вимагала гроші, створювала напружену обстановки при таких зустрічах). У подальшому, 21.05.2017 року, коли він знову приїхав на зустріч до доньки у визначені службою у справах дітей години батько відповідачки - [PERSON] здійснив замах на його життя і пошкодив його транспортний засіб, шляхом умисного та зухвалого наїзду на нього власним автомобілем. Даний інцидент зафіксовано поліцією, яку він викликав, і на [PERSON] складено адмінпротокол за ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, та дві постанови за порушення Правил дорожнього руху. У подальшому, зважаючи на нервове напруження у сім'ї відповідачки щодо нього та, вважаючи, що вказане вище розпорядження не в повній мірі відображає інтереси його дитини на повноцінне і рівнозначне спілкування як з матір'ю, так і з батьком, він повторно звернувся у дану службу із заявою про збільшення кількості зустрічей з донькою та проведенням профілактично - роз'яснювальних бесід з особами, з якими проживає його донька. Станом на 11.08.2017 року було прийнято нове розпорядження, згідно з яким йому надали можливість 1-ну зустріч в місяць з донькою проводити за межами її місця проживання. Однак, упродовж останніх чотирьох місяців відповідач не виконує у повній мірі вимоги нового розпорядження адміністрації. Хоча й зустрічі з донькою проходять у визначені службою у справах дітей неділі місяця за місцем проживання доньки, проте завжди у присутності відповідачки та її нового чоловіка. А це створює певну напружену обстановку. На усі його прохання залишити їх з донькою наодинці, відповідачка необґрунтовано відповідає відмовою. Разом з тим, присутність [PERSON] та її нового чоловіка при таких зустрічах створює атмосферу певного психологічного напруження, вони постійно відволікають дитину і не дають змоги йому з донькою поспілкуватись і погратись. Вважаю, що такі умови, які створює відповідач під час його візитів до доньки негативно впливають на подальше встановлення між ним та донькою довірливих відносин та порушує їх з донькою права на безперешкодне і спокійне спілкування між собою. У доньки відповідачка формує негативний образ батька, тобто людини, з якою доньці не можна лишатись наодинці. За останні чотири місяці відповідачка жодного разу не пристала на його пропозиції виїхати разом з донькою за межі місця її проживання. Цим самим відповідачка порушує визначений службою у справах дітей спосіб участі його як батька у житті доньки. На його думку, це теж негативно відображається на правах та інтересах доньки, оскільки відповідачка усіма можливими способами обмежує її у можливості пізнання чогось нового та адекватного спілкування з батьком. 08 листопада 2017 року він знову звернувся у службу у справах дітей у зв'язку із невиконанням відповідачкою рішення органу опіки та піклування щодо забезпечення можливості спокійного та регулярного спілкування з донькою. Однак, отримав просто відписку (лист від 08.12.2017 року за вих. №237/23/2-17) про те, щоб звертався в суд. Вважає, такі дії і рекомендації служби у справах дітей вчиняються під впливом близьких родичів нового чоловіка відповідачки, які працюють у відділі освіти, молоді та спорту Локачинської райдержадміністрації, тобто можуть впливати у силу своїх посад на прийняття рішень відділами даної райдержадміністрації. А тому, просить суд критично ставитись до висновків, які надаються даною службою, оскільки вони явно не співвідносяться із чинним законодавством та жодним чином не відображають рівність прав обох батьків на спілкування з дитиною, а також не відображає інтереси дитини. На даний час він має позитивні характеристики по місцю реєстрації/проживання та роботи, у власності має нерухоме майно у місті Луцьку та у користуванні автомобіль, є спокійним, врівноваженим, компромісним. Він дуже любить свою єдину доньку і хоче, не дивлячись на складні відносини із колишньою дружиною, налагодити довірливі та сповнені позитиву відносини з донькою. Графік і спосіб його життя дозволяє більш часті і різноманітні зустрічі з донькою, які наразі обмежуються зі сторони осіб, з якими вона проживає. Більше того, по місцю його фактичного проживання представник служби у справах дітей Луцької міської ради проводила обстеження умов проживання і надала станом на 28.07.17 року відповідний акт, яким вказала на задовільність умов для дитини. З урахуванням того, що він як батько малолітньої доньки має рівні права з відповідачем по спілкуванню з нею та її вихованні просить визначити способи участі, які будуть наближені до забезпечення рівності як батька, так і матері дитини. Просить зобов'язати [PERSON] (Волинська обл., Локачинський р-н, с. Шельвів, вул. Центральна, 51) усунути йому [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS], адреса фактичного місця проживання: [INFO] ідент.№ [NUMBER]) перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини [PERSON] [INFO] та визначити способи участі його [PERSON], як батька, у її вихованні, а саме: - з 18:00 год. п'ятниці до 18:00 год. неділі І тижня місяця поза межами місця проживання дитини без присутності матері [PERSON] та її родичів із метою забезпечення відвідування донькою [PERSON] місця проживання батька [PERSON] за адресою Волинська обл., м. Луцьк, вул. Фільваркова, буд. 16. - зустрічі у II, III, IV неділю місяця з 15:00 год. по 20:00 год. упродовж навчального року за місцем її проживання (Волинська обл., Локачинський район, с. Шельвів, вул. Центральна, 51) без присутності матері [PERSON] та її родичів; - спільний відпочинок з донькою [PERSON] під час літніх канікул у навчальному закладі у кількості 20 календарних днів поза межами її місця проживання без присутності матері [PERSON] та її родичів для забезпечення донці відпочинку та оздоровлення, забираючи її за адресою проживання [INFO]; - спільний відпочинок з донькою [PERSON] під час новорічно-різдвяних святкових днів у кількості 5 календарних днів поза межами її місця проживання без присутності матері [PERSON] та її родичів, забираючи її за адресою проживання [INFO]. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали із підстав зазначених у позовній заяві та позивач пояснив, що відповідач перешкоджає у спілкуванні та його участі у вихованні дочки. Його зустрічі з дитиною проходять лише за участю відповідача чи її родичів, а це негативно впливає на атмосферу їх з дочкою спілкування. Просить задовольнити позов. Також просить стягнути з відповідача судовий збір та послуги на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Відповідач та її представник у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позову в частині зустрічей дитини з позивачем. Крім того, відповідач пояснила, що вона жодним чином не перешкоджає зустрічам позивача з дитиною, які уже встановлені розпорядженням Локачинської РДА. Однак, відповідач пояснила, що вважає, що такі зустрічі повинні відбуватись за її присутності. Просить у задоволенні позову відмовити. Крім того, представник відповідача просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн. Представник служби у справах дітей Локачинської райдержадміністрації щодо задоволення позовних вимог не заперечувала. Водночас, у судовому засіданні пояснила, що розпорядженням Локачинської райдержадміністрації від 11.08.2017 року розпорядження №215 «Про вирішення спору щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною», позивачу надали можливість зустрічатись з дочкою за місцем її проживання. Пояснила, що відповідачу було роз'яснено про право батька дитини на побачення з донькою, участь в її вихованні. Крім того, зазначила, що відносини, які склались між батьком та матір'ю негативно впливають на психологічний стан дитини, а також на її виховання. Вважає, що з врахуванням віку дитини на даний час недоцільно віддавати її батьку за місцем його проживання. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач не здійснює жодних перешкод у спілкуванні з дитиною, але на даний час дитина не досягла того віку, коли можна було б віддавати її батькові на тривалий час. Свідок [PERSON] пояснив, що знає позивача як відповідальну людину і йому можна довірити дитину такого віку як його дочка. Йому відомо від позивача, що його колишня дружина не дозволяє йому проводити час з дитиною без її присутності чи присутності її родичів. Заслухавши пояснення сторін, та їх представників, представника служби у справах дітей Локачинської райдержадміністрації, показання свідків, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Судом встановлено, що 18 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON]М, було укладено шлюб. За час шлюбу у нас народилась одна дитина - донька [PERSON] [INFO]. 14 березня 2017 року рішенням Локачинського районного суду Волинської області шлюб між ними розірвано. 14 березня 2017 року Локачинським районним судом ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Дані обставини підтверджуються рішеннями Локачинського районного суду №160/106/17, №160/107/17 та свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 9, 12, 13). Позивач сплачує аліменти вчасно, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У ході судового розгляду відповідач надала копію свідоцтва про шлюб, з якої вбачається, що після державної реєстрації шлюбу її прізвище «Гуль» змінено на «Нижник» ( а.с.72). За змістом ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом. Частинами 1, 2 ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На даний час сторони проживають окремо. Малолітня дочка проживає разом з матір'ю. У судовому засіданні позивач зазначив, що відповідач дозволяє йому зустрічатись з малолітньою дитиною, однак лише в її присутності, чи присутності її родичів, тим самим вона перешкоджає у нормальному його спілкуванні з дочкою, порушує право дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, а також порушує його права як батька. Домовитись з відповідачем щодо порядку участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною у добровільному порядку неможливо. Такі відносини між батьками негативно впливають на виховання дитини, що вбачається із пояснень сторін, представника служби у справах дітей Локачинської райдержадміністрації та показань свідків. Разом з тим, відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини . Згідно зі ст.ст. 11, 15 Закону Україну "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Позивач звертався до Локачинської районної державної адміністрації у Волинській області з заявою щодо вирішення спору щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Відповідно до розпорядження Локачинської райдержадміністрації від 11.08.2017 року №215 «Про вирішення спору щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною», йому надали можливість зустрічатись з дочкою за місцем її проживання. Частково вказані обставини щодо перешкод з боку відповідача у спілкуванні та вихованні малолітньої дочки, за місцем проживання позивача, підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] На думку позивача перешкоджання йому у спілкуванні з малолітньою дочкою, за місцем його проживання, з боку відповідача, порушують його права в частині рівності таких прав на участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею. У зв'язку із неможливістю врегулювання спору між сторонами в добровільному порядку, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Аналізуючи надані пояснення, докази у справі, суд дійшов висновку, що позивач піклується, проявляє турботу до своєї малолітньої дочки, цікавиться її життям і розвитком, має на меті приймати активну участь у її вихованні, спілкуватись з нею. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дітей, спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини. Отже, враховуючи обставини справи, а також інтереси та вік дитини, її психологічний стан, відсутність на даний час достатнього спілкування з батьком, беручи до уваги те, що дитина проживає з матір'ю і звикла до неї, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо визначення способу його участі у вихованні дочки та спілкуванні з нею та вважає за необхідне встановити [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], а саме: зустрічі у І, II, III, IV неділю місяця з 15:00 год. по 20:00 год. упродовж навчального року за місцем її проживання (Волинська обл., Локачинський район, с. Шельвів, вул. Центральна, 51) без присутності матері [PERSON] та її родичів, однак за згодою на це дитини; спільний відпочинок з донькою [PERSON] за її згодою та погодженням з [PERSON] місця проведення такого відпочинку, а також кола осіб, з якими такий відпочинок та дозвілля буде проводитись під час літніх канікул у кількості 20 календарних днів, у світлу пору доби, без присутності матері [PERSON], її родичів чи інших сторонніх осіб, однак, в межах с. Шельвів, Локачинського району Волинської області; спільний відпочинок з донькою [PERSON] за її згодою та погодженням з [PERSON] місця проведення такого відпочинку, а також кола осіб, з якими такий відпочинок та дозвілля буде проводитись під час новорічно-різдвяних святкових днів у кількості 5 календарних днів, у світлу пору доби, без присутності матері [PERSON], її родичів чи інших сторонніх осіб, однак, в межах с. Шельвів, Локачинського району Волинської області. Детальну конкретизацію способу участі батька у спілкуванні з дитиною, фіксації згоди дитини, повідомлення чи погодження з [PERSON], способи спілкування з матірю в період побачень з батьком, суд вважає недоцільним у звязку з неможливістю уточнення різного роду обставин та життєвих ситуацій, які можуть виникнути, в яких батьки повинні враховувати, в першу чергу, інтереси дитини, принцип рівності прав та обовязків батьків щодо дитини та прав обох батьків на безперешкодне спілкування з нею. Оскільки, позов задоволено частково, тому судові витрати у виді судового збору на користь позивача слід, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, присудити пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, однак не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час звернення позивача до суду. Щодо вимог сторін про стягнення витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, і нші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником відповідача було заявлено вимогу про стягнення з позивача 3000 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до розяснень, викладених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді адвокатом регламентовано у ЦПК. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів. Окрім того, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо така допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Відповідачем додано договір доручення про надання правової допомоги, свідоцтво адвоката та акт виконаних робіт (детальний опис робіт) на суму 3000 грн. Однак, суду не надано документи, що свідчать про оплату витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги в сумі 3000 грн., оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). Таким чином, враховуючи, що відповідачем не представлено документи, що свідчать про оплату витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги в сумі 3000 грн., суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу слід відмовити. Разом з тим, судом досліджено документи надані позивачем [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн. і встановлено, що позивачем додано договір про надання правової допомоги, свідоцтво адвоката, акт виконаних робіт (детальний опис робіт) та копію квитанції до прибуткового ордеру № 2 від 23.02.2018 року на суму 3000 грн. Однак, враховуючи, складність справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг, суд, вважає з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 1500 грн., що буде співмірним із складністю справи та часом витраченим адвокатом на виконання ним робіт.

Outcome: partial