Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення банківських вкладів та відсотків по вкладах. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказував, що між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Голови правління Дубілета О.В. у м. Севастополь АР Крим було укладено: 16 серпня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDN 25000737152446, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 400 000 гривень на строк 366 днів по 16 серпня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 18% річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 20 листопада 2013 року позивачем було додатково внесено грошові кошти у сумі 200 000 гнн. Таким чином, загальна сума вкладу становить 600 000 гривень. 19 серпня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDN 80000737175127, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 20 000 доларів США на строк 182 дні по 19 лютого 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 7 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 19 серпня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDN 25000737175204 за умовами якого позивачпередав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 40 000 доларів США на строк 366 днів по 19 серпня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 8 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 26 грудня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 0070046012100, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 30 000 доларів США на строк 366 днів по 26 грудня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 10 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 26 грудня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 0070046010900, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 200 000 гривень на строк 366 днів по 26 грудня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 19 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 14 лютого 2014 року укладено Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 0070077252100, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 45 000 доларів США на строк 12 місяців по 14 лютого 2015 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 10 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. Вказував, що вищевказані договори станом на 22 листопада 2017 року є чинними, а сума грошових коштів, внесених як вклад, становить 800 000 грн., що підтверджується відповідними касовими документами банку. Ухвалою суду від 24.11.2017 року відкрито провадження по вказаній справі. 16.05.2018 року позивач подав клопотання про витребування доказів та просив витребувати у ПАТ КБ «ПриватБанк» наступні документи: належним чином оформлену довідку з інформацією щодо суми грошових коштів, що нараховувались ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно з договорами № SAMDN 25000737152446 від 16.08.2013 року, № SAMDN 80000737175127 від 19.08.2013 року, № SAMDN 25000737175204 від 19.08.2013 року, № SAMDNWFD 0070046012100 від 26.12.2013 року, № SAMDNWFD 0070046010900 від 26.12.2013 року, № SAMDNWFD 0070077252100 від 14.02.2014 року, укладеними з позивачем та дати їх нарахування; суми грошових коштів, що знімались позивачем з вкладених рахунків по вказаних договорах, суми грошових коштів, що залишились на вкладних рахунках по вказаних договорах; належним чином оформлену виписку із вкладних рахунків по вказаних договорах. Ухвалою від 17.05.2018 року в задоволенні вказаного клопотання - відмовлено. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» у встановлений законом строк подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого на даний час у зв'язку з окупацією Автономної Республіки Крим банк тимчасово не може здійснювати свою діяльність на території Автономної Республіки Крим, одним із відділень яких укладено договору банківського вкладу з позивачем. Тому, перевірити наявність чи відсутність коштів на рахунках позивача не можливо. Крім того, Федеральними Законами Російської Федерації націоналізовано все майно відповідача та покладено на автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» обов'язок щодо повернення вкладів, у тому числі і вкладів, розміщених у ПАТ «КБ «ПриватБанк». Також посилався на те, що позивачем не надано доказів в підтвердження внесення коштів на виконання умов Договору. Вказане, на думку представника відповідача, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали спрви, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Частиною 2 ст.1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом встановлено, що між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Голови правління Дубілета О.В. у м. Севастополь АР Крим було укладено: 1.16 серпня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDN 25000737152446. за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 400 000 гривень на строк 366 днів по 16 серпня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 18% річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 20 листопада 2013 року позивачем було додатково внесено грошові кошти у сумі 200 000 гривень. Таким чином, загальна сума вкладу становить 600 000 гривень. 2.19 серпня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDN 80000737175127, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 20 000 доларів США на строк 182 дні по 19 лютого 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 7 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 3.19 серпня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDN 25000737175204. за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 40 000 доларів США на строк 366 днів по 19 серпня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 8 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 4.26 грудня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 0070046012100. за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 30 000 доларів США на строк 366 днів по 26 грудня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 10 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 5.26 грудня 2013 року Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 0070046010900, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 200 000 гривень на строк 366 днів по 26 грудня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 19 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 6.14 лютого 2014 року укладено Договір вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 0070077252100, за умовами якого позивач передав банку, а банк прийняв грошові кошти у сумі 45 000 доларів США на строк 12 місяців по 14 лютого 2015 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 10 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. Встановлено, що позивачем була надіслана заява про розірвання вищезазначених депозитних договорів із зазначенням реквізитів за якими необхідно здійснити перерахування суми вкладу з нарахованими відсотками. Відповідно до даних відстеження за штрих кодом ідентифікатором, лист було отримано відповідачем, однак вказані вимоги у встановлений термін не виконані. Суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив неналежне виконання взятих зобов'язань перед позивачем, оскільки банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами на першу вимогу позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відзиві представник ПАТ «КБ «ПриватБанк», зазначає, що сума вкладу та нараховані відсотки не були виплачені вчасно, оскільки з травня 2014 року була зупинена діяльність відокремлених підрозділів ПАТ «ПриваБанк» на території АР Крим та міста Севастополя, у зв'язку з чим банк не має правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АР Крим та міста Севастополя. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Згідно із ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку. Відповідно до частини третьої статті 95 ЦК України, філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Отже, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором. З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Ліквідація структурної одиниці або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах. Відповідно до п.2.1. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року (далі - Положення № 516), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. Пунктом 2.9 Положення № 516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів. Відповідно до п.2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України №566 від 30 грудня 1998 року, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів. Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку. Пунктом 3.3 Глави 3 Положення №516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ / заява про повернення коштів тощо) /далі - вимога/ банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком. Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивачем виконано обов'язок з доведення обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд вважає, що позов до АТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача та стягнення грошових коштів обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно зістаттею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Разом з тим незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з частинами першою та другою статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зазначене, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті у правовідносинах, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договорами вкладу грошових коштів, тому має повернути позивачу належні ій грошові кошти. Суд приходить до висновку, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Умовами кредитного договору встановлені зобов'язання сторін в іноземній валюті, а також передбачено сплату пені в установленому розмірі від суми простроченого платежу. Особа, яка отримала кредитні кошти в іноземній валюті і мала усвідомлювати, що у випадку невиконання нею своїх зобов'язань по його поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, буде нести відповідальність у вигляді сплати пені в іноземній валюті, розмір якої визначений кредитним договором. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й пеню в іноземній валюті (постанова Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-211цс17). Так, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути : За Договором вкладу "СТАНДАРТ" №SAMDN 80000737175127 від 19 серпня 2013 року на суму 20 000 доларів США на строк 182 дні по 19 лютого 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 7 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. з 19.08.2013 по 19.02.2014 включно, 182 дні = 698,08 доларів США 3 20.02.2014 по 21.08.2014 включно, 182 дні = 698,08 доларів США 3 22.08.2014 по 20.02.2015 включно, 182 дні = 698,08 доларів США 3 21.02.2015 по 22.08.2015 включно, 182 дні = 698,08 доларів США 3 23.08.2015 по 21.02.2016 включно, 182 дні = 698,08 доларів США 3 22.02.2016 по 22.08.2016 включно, 182 дні = 698,08 доларів США 3 23.08.2016 по 21.02.2017 включно, 182 дні = 698,08 доларів США 3 22.02.2017 по 23.08.2017 включно, 182 дні = 373,97 доларів США 3 24.08.2017 по 20.11.2017 включно, 88 дні = 48,22 доларів США А всього : 698,08 доларів США х 7 +373,97+48,22 = 5308,75 доларів США За договором вкладу від 19 серпня 2013 року "СТАНДАРТ" №SAMDN 25000737175204. за умовами якого передано банку грошові кошти у сумі 40 000 доларів США на строк 366 днів по 19 серпня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 8 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. з 19.08.2013 по 19.08.2014 включно, 366 дні = 3208,77 доларів США 3 24.08.2014 по 25.08.2015 включно, 366 дні = 3208,77 доларів США 3 30.08.2015 по 30.08.2016 включно, 366 дні = 3208,77 доларів США 3 04.09.2016 по 05.09.2017 включно, 366 дні = 3208,77 доларів США 3 10.09.2017 по 20.11.2017 включно, 71 дні = 77,81 доларів США А всього : 3208,77 доларів США х 4 +77,81 доларів США = 12912,89 доларів США 2)За договором вкладу від 26 грудня 2013 року "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 0070046012100. за умовами якого передано банку грошові кошти у сумі 30 000 доларів США на строк 366 днів по 26 грудня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 10 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. з 26.02.2013 по 26.02.2014 включно, 366 дні = 3008,22 доларів США 3 31.12.2014 по 01.01.2016 включно, 366 дні = 3008,22 доларів США 3 06.01.2016 по 06.01.2017 включно, 366 дні = 3008,22 доларів США 3 11.01.2017 по 20.11.2017 включно, 313 дні = 257,26 доларів США А всього : 3008,22 доларів США х 3 +257,26 доларів США = 9281,92 доларів США. 3)Відповідно до договору вкладу від 14 лютого 2014 року "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 0070077252100, за умовами якого передано банку грошові кошти у сумі 45 000 доларів США на строк 12 місяців по 14 лютого 2015 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 10 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. з 14.02.2014 по 14.02.2015 включно, 366 дні = 4512,33 доларів США 3 19.02.2015 по 15.02.2016 включно, 366 дні = 4512,33 доларів США 3 16.02.2016 по 20.02.2017 включно, 366 дні = 4512,33 доларів США 3 3 25.02.2017 по 20.11.2017 включно, 268 дні = 330,41 доларів США А всього : 4512,33 доларів США х 3 +330,41 доларів США = 13867,40 доларів США. 5) Відповідно до умов договору вкладу від 16 серпня 2013 року за Договіром "СТАНДАРТ" №SAMDN 25000737152446, за умовами якого передано банку грошові кошти у сумі 400 000 гривень на строк 366 днів по 16 серпня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 18% річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. 20 листопада 2013 року мною було додатково внесено грошові кошти у сумі 200 000 гривень. Таким чином, загальна сума вкладу становить 600 000 гривень. з 16.08.2013 по 20.11.2013 включно, 65 дні = 12821,92 грн. 3 21.11.2013 по 16.08.2014 включно, 236 дні = 69830,14 грн. 3 07.08.2014 по 18.08.2015 включно, 366 дні = 108295,89 грн. 3 19.08.2015 по 19.08.2016 включно, 366 дні = 108295,89 грн. 3 20.08.2016 по 21.08.2017 включно, 366 дні = 90246,58 грн. 3 22.08.2017 по 20.11.2017 включно, 90 дні = 1479,45 грн. А всього : 108295,89 грн. х 2 +12821,92 грн +69830,14 грн.+ 90246,58 грн. +1479,45 грн.= 390969,87 грн. 6)За договором вкладу від 26 грудня 2013 року "СТАНДАРТ" №SAMDNWFD 0070046010900, за умовами якого банку передано грошові кошти у сумі 200 000 гривень на строк 366 днів по 26 грудня 2014 року включно із відсотковою ставкою на дату вкладу 19 % річних з наступною пролонгацією і правом поповнення. з 26.12.2013 по 26.12.2014 включно, 366 дні = 38104,11 грн. 3 27.12.2014 по 28.12.2015 включно, 366 дні = 38104,11 грн. 3 29.12.2015 по 29.12.2016 включно, 366 дні = 38104,11 грн. З 30.12.2016 по 20.11.2017 включно, 325 дні = 1780,82 грн. А всього : 38104,11 грн. х 3 +1780,82 грн.= 116093,15 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8 000 грн., оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати.

Outcome: approved