Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь 1/2 вартість витрат за навчання їх дочки [PERSON] в сумі 3750,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що дочка позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , поглиблено вивчає іноземні мови. За навчання [PERSON] англійській мові в Кембриджському центрі «Larina Language Academy» позивачем сплачено грошові кошти в розмірі 7500,00 грн. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача 1/2 частину зазначених витрат, що складає 3750,00 грн. Позивач в судовому засіданні 17.08.2021 позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні 17.08.2021 позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення. Також заперечувала проти клопотання позивача про відкладення розгляду справи для надання суду додаткових доказів. В клопотанні позивача про відкладення розгляду справи з метою надання додаткових доказів, яке було заявлене в судовому засіданні 17.08.2021, судом було відмовлено, оскільки згідно ч. 2 ст. 83, ч. 12 ст. 84 ЦПК України позивач повинен подати докази або клопотання про їх витребування судом разом з поданням позовної заяви. Судом в судовому засіданні 23.03.2021 було роз`яснено позивачу положення ст. 12, 13, 81 ЦПК України та вже задовольнялось клопотання позивача про відкладення розгляду справи в судовому засіданні 23.03.2021 з метою надання позивачу можливості подати додаткові докази. Повторне відкладення розгляду справи за клопотанням позивача з метою надання їй можливості подати суду додаткові докази порушувало би вимоги ЦПК України щодо строків подання доказів, а також право відповідача на розгляд справи протягом розумного строк, яке гарантовано ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , позивач є її матір`ю. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. На підтвердження розміру додаткових витрат на навчання [PERSON] позивачем надано дві квитанції, а саме. Квитанцію до прибуткового касового ордеру № 43 від 02.12.2020, згідно якої від [PERSON] прийнято 4000,00 грн. в якості доплати за 2 кв. навчання, на якій міститься частина відбитку печатки, яка ідентифікована судом як печатка Кембриджського англійського центру «Larina Language Academy» після візуального порівняння зазначеної частини відбитку печатки з іншими документами, на яких міститься повноцінний відбиток вказаної печатки. Так, позивачем надано суду довідку «Larina Language Academy», згідно якої [PERSON] навчається в мовній школі «Larina Language Academy» - Кембриджському англійському центрі, а також характеристику [PERSON] , надану «Larina Language Academy», на яких міститься печатка Кембриджського англійського центру «Larina Language Academy». Також позивачем надано суду Квитанцію до прибуткового касового ордеру № 98 від 10.11.2020, згідно якої від [PERSON] прийнято 3500,00 грн. в якості оплати за 2 кв. навчання, на якій міститься частина відбитку печатки, яку можна ідентифікувати як печатку фізичної особи-підприємця. Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України будь-яких доказів того, що [PERSON] навчається іноземним мовам у будь-якої фізичної особи-підприємця (договорів, довідок тощо), суду не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо недоведеності позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на навчання дочки в Кембриджському англійському центрі «Larina Language Academy» в розмірі 3500,00 грн. За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, а саме стягнення з відповідача 1/2 частини витрат на навчання дочки, понесених згідно Квитанції до прибуткового касового ордеру № 43 від 02.12.2020 на суму 4000,00 грн. Оцінюючи доводи представника відповідача щодо відсутності у останнього фінансової можливості оплачувати додаткові витрати на дитину, суд керується таким. Представником відповідача було визнано в судовому засіданні, що відповідач в лютому 2021 подорожував до Єгипту. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт поїздки відповідача до Єгипту в лютому 2021. Одночасно представником відповідача було зазначено, що мета такого виїзду та джерела його фінансування невідомі, тому не можна вважати доведеним, що відповідач виїжджав до Єгипту з метою саме відпочинку. Також представник відповідача зазначила, що відсутнє підтвердження того, що вказаний виїзд до Єгипту здійснювався за рахунок коштів саме відповідача. Вказані доводи представника відповідача суд не може визнати такими, що свідчать про відсутність у відповідача можливості оплатити додаткові витрати, з наступних підстав. Суд вважає, що сам по собі факт виїзду відповідача до Єгипту, незалежно від мети такої поїздки, з урахуванням даних щодо середньої вартості такої подорожі, свідчить про такий матеріальний стан відповідача, який дозволяє йому нести додаткові витрати на дитину в розмірі 2000,00 грн. Крім того, всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України представником відповідача не доведено, що вказана поїздка в повному обсязі фінансувалась іншою особою, а не відповідачем, та була пов`язана з іншою метою, ніж відпочинок. Суд приходить до висновку, що джерела фінансування вказаної поїздки та її мету повинен доводити саме відповідач як особа, що виїжджала за кордон та посилається на вказані обставини як на підставу для звільнення її від обов`язку утримувати дитину. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності у відповідача фінансової можливості сплачувати додаткові витрати на дитину. Доводи представника відповідача відносно того, що останній належним чином виконує обов`язок щодо сплати аліментів, не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки виходячи з положень ст. 185 СК України обов`язок батьків щодо участі у додаткових витратах на дитину виникає незалежно від факту сплати ними аліментів. Оцінюючи доводи представника відповідача відносно того, що останній не працює та перехворів на коронавірусну хворобу, суд керується наступним. Представником відповідача на підтвердження вказаних обставин надано суду виписку з медичної карти відповідача від 16.08.2021, згідно якої відповідач амбулаторно лікувався від коронавірусної хвороби з 11.05.2021 по 05.06.2021 та йому було призначено певне лікування. Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України будь-яких доказів вартості такого лікування, суду не надано. Крім того, з рекомендацій лікаря вбачається, що три з п`яти медичних призначень рекомендовані на строк від 20 днів до 1 місяця. Таким чином, станом на час розгляду даної цивільної справи сплив строк, на який відповідачу було призначено лікування після перенесеної хвороби. Враховуючи наведене, суд не може визнати вказані доводи представника відповідача такими, що свідчать про необґрунтованість позовних вимог. Доводи представника відповідача відносно того, що у відповідача є хвора мати, якій він допомагає, судом відхиляються, оскільки всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України доказів хворобливого стану матері та її перебування на утриманні відповідача, суду не надано. Доводи представника відповідача відносно того, що навчання дочки не було узгоджено з відповідачем, судом відхиляються, оскільки зазначена обставина, виходячи з положень ст. 185 СК України, сама по собі не звільняє відповідача від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані розвитком її здібностей. Оцінюючи інші доводи та аргументи сторін та їх представників, висловлені в заявах по суті справи та під час розгляду даної справи, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Суд не вбачає необхідності надавати оцінку по суті доводам позивача щодо незаконного способу заробітку відповідача, щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності, а також щодо протиправної поведінки відповідача відносно позивача та їх спільної дочки, оскільки вказані обставини не відносяться до предмету доказування в даній цивільній справі. Також суд враховує, що згідно наданих позивачем документів, вона зверталась з відповідними заявами до правоохоронних органів, в зв`язку з чим оцінка вказаним доводам має бути надана правоохоронними органами відповідно до чинного законодавства України. Доводи позивача відносно того, що відповідач планує придбавати нерухомість та має у власності грошові кошти в розмірі 500000,00 доларів США, судом відхиляються, оскільки згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях та всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. Враховуючи наведене, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину в розмірі 2000,00 грн. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про оплату додаткових витрат на дитину. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial