Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

10.06.2013 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом мотивуючи це тим , що 17.09.2002 року він купив у [PERSON] відокремлену 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться [ADDRESS],про що свідчить договір купівлі-продажу , посвідчений та зареєстрований нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори ( номер у державному реєстрі № 2307 ) . Ця 1/3 частина будинку складається з кухні 2-1 , житлової кімнати 2-2 площею 13,3 кв.м та веранди ( сіней ) літ «а» . Решта 2/3 частин будинку , що знаходиться [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі свідоцтва № 27 на право особистої власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , виданого 21.02.1984 року виконкомом Брусилівської селищної ради. У 2010 році він звернувся до Житомирського КП « Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації » із заявою про реєстрацію права власності на належну йому на підставі договору купівлі-продажу 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться [ADDRESS], проте листом від 27.07.2010 року державний реєстратор відмовив йому у реєстрації належного йому нерухомого майна з тих причин , що право власності на вказаний будинок вже зареєстроване за іншою фізичною особою у цілій ідеальній частці. Як свідчить витяг з реєстру права власності на нерухоме майно від 11.06.2010 року весь будинок , що знаходиться [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. Вважає , що свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1367 від 10.06.2010 року , що підтверджує право власності [PERSON] на спірну 1/3 частину будинку в складі спадщини на цілий житловий будинок [ADDRESS] порушує його ( [PERSON] ) законне право власності на вказану частину , та підлягає частковому скасуванню. [PERSON] було відомо про те , що він придбав у його матері 1/3 частину будинку і його законне проживання в цьому будинку і даний факт [PERSON] не оспорював. Однак згодом відповідач зареєстрував на себе належну йому ( позивачу ) 1/3 частину житлового будинку в складі свого спадкового майна . Просить визнати за ним право власності на 1/3 частину будинку , яка складається з кухні 2-1 , житлової кімнати 2-2 площею 13,3 кв.м та веранди ( сіней ) літ «а» ,що знаходиться [ADDRESS] та визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом . В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав з мотивів , наведених в позовній заяві та додатково пояснив , що договір купівлі-продажу 1/3 частини будинку був зареєстрований нотаріусом в 2002 році. В БТІ реєстрації проведено не було, так як він не знав , що потрібна державна реєстрація . Придбана ним 1/3 частина будинку відокремлена, він там проживав , сплачував комунальні послуги. Проживав , поки не виник спір за будинок. Відповідач знав про продажу 1/3 частини будинку йому , знав , що він там живе. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з мотивів , викладених в письмовому запереченні відповідача ( а.с. 41-45 ) зокрема про те , що відповідач являється добросовісним набувачем , який набув право власності на будинок на підставі заповіту, який ніким не скасований і є дійсним , що позивач не провів державну реєстрацію придбаної ним частини будинку , а тому даний договір купівлі-продажу від 17.09.2002 року не є вчиненим . Дані заперечення підтримала та додатково пояснила , що договір купівлі-продажу 1/3 частини спірного будинку від 17.09.2002 року відповідачем не оспорював ся і на даний час є дійсним. Чи відомо відповідачу про те , що позивач проживає в 1/3 частині будинку вона не знає. Вислухавши позивача , представника відповідача , вивчивши матеріали справи та дослідивши докази суд вважає , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено , що позивач [PERSON] 17.09.2002 року купив у [PERSON] відокремлену 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться [ADDRESS]. Ця 1/3 частина будинку складається з кухні 2-1 , житлової кімнати 2-2 площею 13,3 кв.м та веранди ( сіней ) літ «а» , про що свідчить копія договору купівлі-продажу житлового будинку , посвідченого та зареєстрованого нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори ( номер у державному реєстрі № 2307 ) . ( а.с. 10 ) Копія договору купівлі-продажу жилого будинку від 25.05.1984 року свідчить , що [PERSON] купила у [PERSON] 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться [ADDRESS], 1/3 частина якого складається з кухні, житлової кімнати площею 13,3 кв.м , веранди, ( а.с. 14 ) Копія свідоцтва № 27 про право особистої власності на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами від 21.02.1984 року підтверджує, що [PERSON] належить на праві особистої власності 2/3 частини жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться [ADDRESS]. (а.с.18) Копія свідоцтва про смерть свідчить що [PERSON]померла [INFO].( а.с.12) Копієя спадкової справи спадкодавця [PERSON] № 71-2007 від 24.04.2006 року підтверджує , що в ній мається заповіт [PERSON] від шостого грудня 1996 року , посвідчений державним нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори , яким вона заповіла все своє майно [PERSON]. ( а.с. 81 ) В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час складення та посвідчення заповіту 06.12.1996 року дійсно являлась власником всього житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , що знаходиться [ADDRESS] , однак 17.09.2002 року продала відокремлену 1/3 частину вказаного житлового будинку, а саме кухню 2-1 , житлову кімнату 2-2 площею 13,3 кв.м та веранду ( сіни ) літ «а» позивачу [PERSON] , про що свідчить копія договору купівлі-продажу житлового будинку . Таким чином на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] 1/3 частина вказаного житлового будинку, а саме кухня 2-1 , житлова кімната 2-2 площею 13,3 кв.м та веранда ( сіни ) літ «а» вибули з власності [PERSON] внаслідок їх продажу позивачу , і із спадкового майна [PERSON] В судовому засіданні також встановлено , що відповідач [PERSON] знав про те , що його мати [PERSON] продала 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться [ADDRESS] позивачу , оскільки позивач проживав в цій відокремленій частині будинку після її купівлі , на нього був відкритий окремий особовий рахунок , також відповідач , звернувшись в 19.01.2007 року суд з позовом про визначення йому додаткового строку на прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] вказав , що матері належало 2/3 частини житлового будинку, що знаходиться [ADDRESS]. ( а. с.84 ) Копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.06.2010 року, копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.06.2010 року свідчать , що [PERSON] на підставі заповіту , посвідченого 06.12.1996 року , являється спадкоємцем майна [PERSON]- житлового будинку з надвірними будівлями , який знаходиться [ADDRESS] і що 11.06.2010 року він зареєстрував своє право власності на вказаний будинок. Інвентаризаційна вартість будинку з надвірними будівлями становить 33988 грн. ( а.с.16, 17 ) . Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним , якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідач не оспорив права власності позивача на 1/3 частину спірного будинку, дійсності вчиненого договору купівлі-продажу 1/3 частини будинку , а тому договір куплі-продажу від 17.09.2002 року 1/3 частини будинку , яку придбав позивач , є дійсним , а не проведення його державної реєстрації не свідчить про те, що він не є вчиненим. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду , якщо буде встановлено , що особа , якій воно видане , не мала права на спадкування , а також в інших випадках , встановлених законом. Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду Укераїни № 7 від 30.05.2008 " Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1301 ЦК ( 435-15 ) свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа,якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. З наведених вище підстав суд вважає обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню вимогу позивача про визнання частково недійсним в 1/3 частині свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.06.2010 року , оскільки в судовому засіданні встановлено , що видачею відповідачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на весь житловий будинок , який знаходиться [ADDRESS] порушені права позивача на 1/3 частину будинку, яку він придбав по договору купівлі-продажу , а тому свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10.06.2010 року відповідно до якого відповідач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON]- житлового будинку з надвірними будівлями , який знаходиться [ADDRESS] являється недійсним в 1/3 частині вказаного житлового будинку, а саме кухні 2-1 , житлової кімнати 2-2 площею 13,3 кв.м та веранди ( сіни ) літ «а». Що стосується вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/3 частину будинку, яку він придбав по договору купівлі-продажу , то ця вимога задоволенню не підлягає , оскільки вказане майно позивач набув згідно договору купівлі-продажу , який є чинним і повинен провести його реєстрацію. Судом проаналізовані заперечення відповідача про те що відповідач являється добросовісним набувачем , який набув право власності на будинок на підставі заповіту, який ніким не скасований і є дійсним , що позивач не провів державну реєстрацію придбаної ним частини будинку , а тому даний договір купівлі-продажу від 17.09.2002 року не є вчиненим , і ці заперечення суд вважає необґрунтованими , оскільки заповіт на належне їй майно [PERSON] склала та посвідчила 06.12 1996 року , а 1/3 частину належного їй житлового будинку продала позивачу вже після складення та посвідчення заповіту. Відповідач не оспорив права власності позивача на 1/3 частину спірного будинку , а тому договір купівлі-продажу від 17.09.2002 року 1/3 частини будинку , яку придбав позивач , є дійсним , а не проведення його державної реєстрації не свідчить про те , що він не є вчиненим. Крім того , позивач в 2010 році звернувся до Житомирського КП « Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації » із заявою про реєстрацію права власності на належну йому на підставі договору купівлі-продажу 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться [ADDRESS], однак йому було відмовлено у реєстрації права власності на вказаний житловий будинок з тих причин , що право власності на вказану квартиру вже зареєстроване за іншою фізичною особою у цілій ідеальній частці, про що свідчить лист від 27.07.2010 року державного реєстратора.( а.с. 11 ) Так як позов підлягає частковому задоволенню , то згідно ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 339 грн. 88 коп. Відповідно до ст. 154 ч. 3 ЦК України суд вважає за можливе скасувати вжиті судом заходи забезпечення позову щодо заборони [PERSON] та іншим особам вчиняти будь-які дії стосовно житлового будинку [ADDRESS] від 11.06.2013 року .

Outcome: partial