Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

19.02.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до[PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]в твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей та стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 250 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем проживали в фактичних шлюбних відносинах з 2012 по 2016 рік. Від спільного життя вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час відносини між сторонами фактично припинені, сторони не проживають разом, діти знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а у позивачки коштів на належне утримання дітей не вистачає, тому вона була вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач, який про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від ньго не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів, на підставі положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] проживали в фактичних шлюбних відносинах з 2012 по 2016 рік. Від спільного життя вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 16.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 28.05.2016 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області /а.с.6-7/. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~і\~ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (\~ст. 181 Сімейного кодексу України). За правилами\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як передбачено ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, заявляючи вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, не надала доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, як передбачено ст.184 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обовязку щодо утримання дитини обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зазначає, що відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99 р. N 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст. 1 зазначеної статті, прожитковий мінімум, визначений для осіб, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому державному соціальному страхуванню, збільшується на суму обов'язкових платежів. Враховуючи, що прожитковий мінімум є вартісною величиною, яка не є сталою, а підлягає зміні, тому для повного захисту прав позивача суд вважає необхідним визначити розмір аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, що не менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 182 СК України Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку\~ст. 81 ЦПК України\~докази в їхні сукупності, суд визнає, що [PERSON] не виконує в повному обсязі у відношенні своїх неповнолітніх дітей передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з їх утримання, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень частини 1\~статті 79 Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам\~статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь сплачені нею витрати на юридичну допомогу. В пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до квитанції прибуткового касового ордера [PERSON] сплатила 250 грн. адвокату [PERSON], однак неможливо встановити, які дії були вчинені адвокатом саме у цій справі. Таким чином, понесення витрат на юридичну допомогу не підтверджені документально, тому підстав для їх відшкодування суд не вбачає. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 180-182Сімейного кодексу України,

Outcome: partial