Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом і попросив визнати за ним право на земельну частку (пай), розміщену на землях резервного фонду Паланської сільської ради, як члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Промінь» та зобов'язати Паланську сільську раду Томашпільського району Вінницької області виділити йому в натурі земельну ділянку в розмірі земельних ділянок, які передавалися власникам земельних часток (паїв) на території Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Даний позов [PERSON] обґрунтував тим, що в червні 1995 року він був прийнятий на роботу в КСП «Промінь», яке в наступному було реорганізоване в ПСП «Паланське». 9 серпня 1995 року, відповідно до протоколу № 2 засідання правління колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» с.Паланка, позивач був прийнятий в члени даного КСП. У 2012 році [PERSON] стало відомо, що 1 лютого 1996 року на землі колишнього КСП «Промінь» правонаступником якого є ПСП «Паланське», видавався державний акт на право колективної власності на землю серії 11-ВН № 000109, до якого були долучені списки членів колгоспу. В даному списку, як стало відомо позивачу, відсутнє його прізвище, хоча рішення про виключення його із членів колгоспу «Промінь» в установленому порядку немає. Позивач [PERSON] вважає, що як член колективного сільськогосподарського підприємства він мав право на земельну частку (пай) і повинен був бути включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справ розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник Паланської сільської ради Томашпільського району в судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає повністю. Суд, розглянувши заяви сторін у справі, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, який підлягає задоволенню з наступних підстав. Питання включення особи до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю вирішується відповідно до ст..ст. 22,23 Земельного кодексу України, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року, Закону України «Про встановлення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05.06.2003 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Так, відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акту на право колективної власності на землю з обов'язковим додатком-списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Право за земельну частку безпосередньо не залежить від стажу роботи громадянина, його виробничих показників, особистих заслуг, місця проживання тощо. Навіть якщо після отримання сертифіката працівник перестав працювати в КСП або переїхав будь-куди, він не втрачає права за земельний пай. Це право йому гарантує законодавство України й ніхто не може позбавити його цього права інакше, як за рішенням суду. Згідно зі ст.23 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності або право постійного користування землею посвідчується затвердженими актами, які видають і реєструють сільські, селищні, міські, районні ради народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видавався КСП, кооперативу, акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і в колективній власності громадян. До державного акта додавався список цих громадян. Виходячи зі змісту статей 22, 23 ЗК 1990 року та даного Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування у членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Як вбачається із трудової книжки [PERSON], 10 червня 1995 року він був прийнятий на роботу на посаду холодильщика СПССПП «Паланське», у процесі реорганізації СПССПП «Паланське» реорганізовано в ПСП «Паланське», 10 січня 2000 року переведено з посади холодильщика на посаду зав. ДКУ, 31 грудня 2003 року звільнений з роботи по переводу на роботу в ПСП «Паланка» с.Паланка, 2 січня 2004 року прийнятий на роботу слюсарем водоканалу с.Вапнярки ПСП «Паланка», 1 січня 2006 року переведений з посади слюсаря водоканалу ПСП «Паланка» до ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» агро формування «Паланка» с.Паланка в зв'язку з реорганізацією ПСП «Паланка» в ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина», 1 січня 2006 року прийнятий на роботу до агроформування «Паланка» с.Паланка ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» на посаду слюсаря в порядку переводу із ПСП «Паланка». Відповідно до копії Протоколу № 8 засідання правління сільськогосподарського підприємства «Промінь» с.Паланка від 9 серпня 1995 року, [PERSON] є у списках членів підприємства, яким задовольнили заяви про прийняття на роботу на масло цех слюсар-наладчиком і в члени підприємства. Згідно довідки Паланської сільської ради Томашпільського району від 9 грудня 2013 року № 22 [PERSON] в списки на отримання державного акту на право власності на земельну частку (пай) не включений Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2 при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 р. № 899-ІV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо. Отже для визнання права на земельну частку необхідна сукупність двох факторів, а саме наявність у окремої особи членства в зазначеному підприємстві, а також наявність у підприємства Державного акта на право колективної власності на землю, в списку додатку до якого повинна бути вказана особа, яка є членом підприємства та має право на земельну частку . Як було встановлено вище, позивач був членом підприємства на час розпаювання, але в списку-додатку громадян, які мають право на земельну частку (пай ) його було пропущено. Згідно Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва «від 10 листопада 1994 року № 666 зазначено, що кожному члену підприємства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку пай із зазначенням у ньому розміру частки паю в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Внаслідок того, що позивач був помилкового пропущений у списках на право на земельну частку (пай ), в даний час поновити його право колективне сільськогосподарське підприємство «Промінь» не може, тому право позивача необхідно захистити постановленням судового рішення. Зазначені обставини визнанні відповідачем, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст. 61 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.1216,1218 ЦК України,ст.ст.22,23 ЗК України (в ред. 1990 року) п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 8.08.1995 року,п.3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних ділянок (паїв),затвердженого ПКМУ від 4.02.2004 року № 122. Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, та вважає за необхідне визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) по КСП «Промінь» с.Паланка, а також визнати за позивачем право на земельну частку (пай) та зобов'язати відповідача виділити позивачу земельну ділянку на рівні земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по КСП «Промінь» с.Паланка із земель запасу Паланської сільської ради та видати на дану ділянку державний акт, відповідно до встановленого порядку, методики та діючого законодавства.

Outcome: partial