Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з [PERSON] та Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» спричинену йому кримінальним правопорушенням моральну та матеріальну шкоду у розмірі 98 872,00 грн. та стягнути з [PERSON] понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.12.2012 року близько 07-00 години на автошляху Донецьк-Новоазовськ-Седово на 19+200 км трапилася дорожньо-транспортна пригода: зіткнення автомобіля ЗАЗ Lanos державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ЗАЗ 1102 державний номер [NUMBER] під його керуванням. [PERSON] здійснюючи прямолінійний рух по дорожньому покриттю, яке в той час було покрито ожеледицею, діючи необережно, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, під час обгону автомобіля «Оpel-Astra» державний номер [NUMBER], що рухався в тієї ж смузі з меншою швидкістю, знаходячись на зустрічній смузі руху, не впорався з керуванням транспортного засобу не здійснив зіткнення транспортних засобів. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди він та [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. За цим фактом було відкрито кримінальне провадження слідчим відділом Старобешівського РВ УМВС України в Донецькій області за № 12012050730000212 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху України, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта за судово-технічною експертизою № 360 дії обвинуваченого не відповідають вимогам п.п. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України та перебували у причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки водій [PERSON] виконуючи вимоги вищевказаних пунктів Правил мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді. Згідно ж цього висновку дії позивача відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України і не перебували у причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки зіткнення автомобілів сталося на його смузі руху та запобігти зіткненню позивач не мав технічної можливості. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 21.01.2013 року спричинені йому тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості, які потребують лікування строком понад 21 день. Йому були спричинені травми 3 оскольчатий з зміщенням обломків перелом дистального епіметадіоза- обох бедрених кісток, відкритий перелом обох кісток с/3 лівого передпліччя з зміщенням обломків, ушиб підборіддя. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено його автомобіль, який належить йому на праві власності, вартість відновлювального ремонту не підлягає встановленню, оскільки його ремонт є не можливим. Так вартість матеріальної шкоди, спричиненої за наслідками ДПТ становить 26 304,00 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди та отриманих тілесних ушкоджень він отримав другу групу інвалідності до 25.04.2014 року. Йому лише 23 роки, на момент ДТП 4 місяці як почав працювати в ТОВ «Епіцентр» на посаді продавця непродовольчих товарі, мав певні кар'єрні перспективи. Внаслідок ДПТ втратив можливість продовжувати роботу за професією. За станом здоров'я переведено на посаду адміністратором з інформування інформаційно-аналітичного відділу ТОВ «Епіцентр», що не відповідало його планам. Позбавлений можливості спілкуватися з друзями, знайомими, а в його віці це є найбільш необхідною умовою соціалізації та становлення особи. Його лякає непояснювальне відчуття тривоги, він не може отримати душевного спокою та не знає як отримані ушкодження скажуться у похилому віці. Моральну шкоду з приводу ушкодження здоров'я оцінює в 40 000,00 грн. Крім того, позбавлений можливості розпоряджатися своїм майном, а саме пошкодженим автомобілем. Це була його перша велика покупка. Крім того, він використовував його для поїздки на роботу, для зустрічей з друзями, в побуті своєї родини. Це спричиняє йому моральні страждання, які він оцінює в 20 000,00 грн. Йому відомо, що відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому особа, цивільна відповідальність якої застрахована, виплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Крім того, ним понесені витрати на придбання ліків в сумі 10 288,00 грн. Ним здійснювалися витрати на придбання бензину для доставлення його до лікувальних закладів у загальному розмірі 2 280,00 грн. Ним також понесені витрати на залучення представника у кримінальному провадженні у розмірі 1000,00 грн. Заподіяна йому шкода складається з наступного: 26 304,00 грн. - матеріальна шкода, спричинена пошкодженням автомобіля; 40 000,00 грн. - моральна шкода внаслідок ушкодження здоров'я; 20 000,00 грн. - моральна шкода внаслідок знищення або пошкодження його майна; 10 288,00 грн. - витрати на придбання ліків; 2 280,00 грн. - витрати на придбання бензину; 1000,00 грн. - витрати на залучення представника, а всього 99 872,00 грн. Пізніше подав заяву про зміну та уточнення позовних вимог, у зв'язку з тим, що [PERSON] в запереченнях на цивільний позов зазначив про часткову компенсацію шкоди в розмірі 20 000,00 грн. вважає за необхідне збільшити розмір позовних вимог в частині компенсації витрат на придбання ліків на суму 19 640,00 грн. Ця сума не вказувалася, оскільки була передана представнику продавця ФОП [PERSON] безпосередньо перед проведенням операції на придбання комплектуючих для операції. Так сума вимог щодо компенсації витрат на лікування складає 10 288,00 (витрати на придбання ліків) + 19 640,00 грн. (придбання комплектуючих для операції), а всього 29 928,00 грн. Ним було направлено відповідачу СТзДВ «Гарантія» заяву про виплату страхового відшкодування за шкоду життю та здоров'ю. Сума шкоди заподіяної здоров'ю складає: 29 928,00 грн. - витрати на лікування; 20 412,00 шкода заподіяна у зв'язку зі стійкою втратою працездатності; 40 000,00 грн. - моральна шкода внаслідок ушкодження здоров'я, а всього 90 340,00 гривень. У зв'язку з уточненими позовними вимогами, позивач просить стягнути з відповідача страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» страхове відшкодування на його лікування в розмірі 29 928,00 грн.; страхове відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності при встановленні 2 групи інвалідності внаслідок ДТП в розмірі 20 412,00 грн.; страхове відшкодування моральної шкоди в розміри 4 517,00 грн. та страхове відшкодування за знищений транспортний засіб в розмірі 25 304,00 грн. З [PERSON] стягнути на його користь суму франшизи за пошкоджений транспортний засіб в розмірі - 1 000,00 грн., 20 000,00 грн. - моральної шкоди внаслідок знищення або пошкодження його майна, 35 483,00 грн. - моральну шкоду внаслідок ушкодження здоров'я та встановлення другої групи інвалідності. В судове засідання позивач не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив розглянути справу на основі матеріалів, що містяться у справі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Жодних клопотань від відповідача не надходило. Представник страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Жодних клопотань від відповідача не надходило. Судом визнана неповажною причина неявки відповідачів у судові засідання. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідачів по наявних у справі матеріалах та доказах. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 29.12.2012 року близько 07-00 години водій [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ TF 699 Р Lanos ЗНГ державний номер [NUMBER] рухався на 19+200 км автошляху Донецьк-Новоазовськ, Седово, в Старобешівському районі Донецької області, в напрямку від м. Донецьк в сторону смт. Старобешево зі швидкість близько 60 км/год. Здійснюючи прямолінійний рух, по дорожньому покриттю, яке на цей час було вкрите ожеледицею, діючи необережно, в порушення п.п. 10.1, 12.1. Правил дорожнього руху, під час обгону автомобіля «Оpel-Astra» державний номер [NUMBER], який рухався попереду нього, знаходячись на зустрічній смузі руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 1102 державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку. В результаті зіткнення потерпілому [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які вимагають для свого лікування термін понад 21 день. Згідно з вироком Старобешівського районного суду Донецької області від 09 вересня 2013 року, у судовому засіданні обвинувачений [PERSON] вину у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю, пояснив, що 29.12.2012 року близько 07-00 години він їхав на роботу, керував автомобілем ЗАЗ TF 699 Р Lanos ЗНГ державний номер [NUMBER], рухався зі швидкість близько 60 км/год. Та здійснюючи обгін, через слизьке покриття автодороги не впорався з керуванням транспортного засобу та здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 1102 державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку. У скоєному щиро кається, позов визнає частково, вважає що основну шкоду повинна виплачувати страхова компанія. [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3 400,00 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами. Постановлено стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати за проведення авто технічної експертизи № 71 від 25.03.2013 року в розмірі 391,20 грн., на користь [PERSON] - 1000 грн. франшизи, 1000 грн. витрат на правову допомогу та 483 грн. моральної шкоди. Постановлено стягнути з СТзВ «Гарантія» на користь [PERSON] страхове відшкодування на лікування у сумі 28656,35 грн., відшкодування за пошкоджений транспортний засіб у розмірі 25304 грн., страхове відшкодування за шкоду, пов'язану зі стійкою втратою працездатності при встановленні 2 групи інвалідності у розмірі 20412 грн. та моральну шкоду у розмірі 4 517 грн. Вказаний вирок було оскаржено СТзДВ «Гарантія». Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17 січня 2014 року апеляційну скаргу представника СТзДВ «Гарантія» - залишено без задоволення. Вирок Старобешівського районного суду Донецької області від 09 вересня 2013 року відносно [PERSON] за ст. 286 ч. 1 КК України - залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2014 року, касаційну скаргу представника цивільного відповідача СТзДВ «Гарантія» задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 січня 2014 року щодо [PERSON] скасовано в частині вирішення цивільного позову. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28 жовтня 2014 року апеляційну скаргу представника СТзДВ «Гарантія» - задоволено частково. Вирок Старобешівського районного суду Донецької області від 09 вересня 2013 року щодо [PERSON] у частині вирішення цивільного позову потерпілого [PERSON] про відшкодування матеріального та моральної шкоди - скасовано. Матеріали провадження в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку експерта № 8/Д від 23.01.2013 року [PERSON] були заподіяні закритий осколковий перелом зі зміщенням правої і лівої стегнових кісток, відкритий перелом зі зміщенням обох кісток лівого передпліччя, забита рана підборіддя, що супроводжувалися розвитком травматичного шоку другого ступеня які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які вимагають для свого лікування термін понад 21- го дня. В результаті ДПТ було також пошкоджено транспортний засіб, який належав [PERSON] Відповідно до звіту № 349/27 автотоварознавчої експертизи від 27.02.2013 року вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу ЗАЗ 110207 державний номер [NUMBER] складає 26 304 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За умовами укладеного між [PERSON] та СТзДВ «Гарантія» договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5182622 від 04.03.2012 року, передбачено, що ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) складає 100 000 грн., а за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн., розмір франшизи складає 1000 грн. (а.с. 45), тобто між [PERSON] та СТзДВ «Гарантія» існують договірні правовідносини. Судом встановлено, що потерпілий звертався до страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» з заявами про відшкодування йому завданих збитків (а.с. 59-62, 89-91). Страхування як система захисту майнових інтересів фізичних, юридичних осіб та держави - необхідний елемент соціально-економічної системи суспільства. Страхування є інститутом гарантування поновлення майнових інтересів. Відповідно до положень ст.979 ЦК України, ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Збитками є витрати, які особа зазнала у зв'язку з пошкодженням речі, а також витрати, які вона мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ст.22 ЦК України). Відповідно до п. 2 Договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5182622 від 04.03.2012 року, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). У відповідності п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV (у редакції на дату укладення полісу) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 23 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого. Згідно п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV (у редакції на дату укладення полісу) визначено, обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 гривень на одного потерпілого. За умовами укладеного договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5182622 від 04.03.2012 року, передбачено, що ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) складає 100 000 грн., а за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн., розмір франшизи складає 1000 грн. (а.с. 45). З огляду на положення ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. До договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та виплат страхового відшкодування за цими договорами застосовуються норми щодо ліміту відповідальності страховика, які діяли на дату укладення договору. Так з умов договору вбачається, що сторонами в договорі визначені ліміти вищі ніж зазначені в законі ліміти, що не суперечило вимогам чинного законодавства на момент укладення полісу, а тому на СТзДВ «Гарантія» покладається обов'язок відшкодування шкоди, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну потерпілого в межах встановлених договором лімітів відповідальності. Стосовно заявлених вимог пов'язаних з лікуванням потерпілого. У статті 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» йдеться, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом. Пунктом 35.1 ст. 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування, за шкоду заподіяну внаслідок ДТП, особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБ України) відповідну заяву. До заяви додається довідка про ДТП, довідка відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності або довідка спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної ДТП, завірені у встановленому порядку (п. 35.2 ст. 35 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Позивач твердив що на лікування він витратив 29 928,00 грн. та надав завірені ним копії чеків. Для встановлення причинно-наслідкового зв'язку між страховим випадком та завданою потерпілому шкодою, необхідно, щоб один одному відповідали діагноз, призначене лікування та лікування, яке проводилося. На запити Старобешівського районного суду Донецької області лікувальними установами - Старобешівська центральна районна лікарня, Комунальний лікувально-профілактичний заклад «Донецька обласна лікарня відновного лікування» були надані дані про лікарські призначення [PERSON] під час його лікування в цих закладах. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] одержав поєднану травму, закритий осколковий зі зміщенням уламків перелом дистального епіметадіофіза обох стегнових кісток, відкритий перелом обох кісток середньої третин лівого передпліччя зі зміщенням відламків, забита рана підборіддя, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 23.01.2013 року. Після ДТП позивач був доставлений до Старобешівської ЦРЛ, де проходив лікування в травматологічному відділенні з 29.12.2012 року по 17.01.2013 року. Йому було надано медичне лікування. Епікриз №5158/218/7 (а.с. 16), список призначених ліків, а також копії чеків завірені позивачем є в матеріалах справи. Чеки № 410 від 29.12.2012 року, чеки № 217, 216, 218, 219, 220, 221, 222, 225 від 3012.2012 року, чеки № 224, 225, 226 від 31.12.2012 року, чеки № 228, 227 від 01.01.2013 року, чеки № 234, 239, 235 від 02.01.2013 року, чеки № 240 від 03.01.2013 року, чеки № 245 від 04.01.2013 року, чеки № 246 від 05.01.2013 року, чеки № 251 від 06.01.2013 року, чеки № 252, 253, 254 від 07.01.2013 року, чеки № 256 від 11.01.2013 року, чеки № 256 а від 12.01.2013 року, чеки № 257 від 13.01.2013 року, чеки № 258 від 14.01.2013 року, чеки № 261 від 15.01.2013 року, чеки № 265 від 16.01.2013 року та інші. Згідно відповіді Старобешівської ЦРЛ від 22.08.2013 року за № 01-09/723 та від 03.09.13 за № 01-09/743 слідує, що [PERSON], знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні Старобешівської ЦРЛ з 29.12.2012 року по 17.01.2013 року з діагнозом: поєднана травма, закритий осколковий зі зміщенням уламків перелом дистального епіметадіофіза обох стегнових кісток, відкритий перелом обох кісток середньої третин лівого передпліччя зі зміщенням відламків, забита рана підборіддя. Травматичний шок другого ступеня. За період лікування було проведено п'ять оперативних втручань. Всі медичні вироби вказані в товарному чеку використовувалися при оперативному втручанні та купувались за кошти хворого, та надано перелік медичних препаратів, які використовувалися при лікуванні (а.с. 63-65, 68). Згідно з виписки з історії хвороби № 1377 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні № 2 Комунального лікувально-профілактичний заклад «Донецька обласна лікарня відновного лікування» з 10.05.2013 року по 31.05.2013 року, з діагнозом зростаючий зі значним зміщенням перелом нижніх третин обох стегнових кісток, середніх третин лівого передпліччя, посттравматична змішана контрактура лівого колінного суглобу виражено ступеню (а.с. 17). Згідно з виписки з історії хвороби № 1839 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні № 2 Комунального лікувально-профілактичний заклад «Донецька обласна лікарня відновного лікування» з 18.06.2013 року по 09.07.2013 року, з діагнозом зростаючий після МОС перелом нижніх третин обох стегнових кісток, обох кісток середніх третин лівого передпліччя, посттравматична змішана контрактура лівого колінного суглобу виражено ступеню, стійкий больовий синдром. Порушення функції ходи і опори (а.с. 18). Головний лікар комунального лікувально-профілактичного закладу «Донецька обласна лікарня відновного лікування» у відповіді на запит суду також підтвердив періоди перебування [PERSON] на лікуванні в цьому медичному закладі, діагноз та лікування, яке проводилося (а.с. 67). З врахуванням відповідей лікувальних установ та документального підтвердження фактичних витрат, судом встановлено, що за час лікування [PERSON] в Старобешівській центральній районній лікарні - ним було витрачено на необхідні призначення лікарів грошові кошти в розмірі - 28 656,35 грн., що складається з витрачених коштів на придбання ліків в розмірі 9016,35 грн. та витрат на придбання медичних виробів на суму 19640 грн. (товарний чек №02/07/01 від 02.01.2013 року (а.с. 51). Витрати на придбання таких медичних препаратів, як спасателя, вологих серветок, анальгетиків, спазмолитиків, анастетиків, протикашлевих, біодобавок, позивачем, [PERSON], суд не бере до уваги, оскільки необхідність здійснення таких витрат не підтверджена відповідними закладами охорони здоров'я. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з СТзДВ «Гарантія» суми страхового відшкодування на лікування є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково в сумі 28 656,35 грн. Суд не враховує в якості витрат на лікування витрати на придбання бензину в розмірі 2 280,00 грн., оскільки вони не доведені. Щодо стягнення матеріальної шкоди за знищений транспортний засіб. Відповідно до статті 1192 ЦК України передбачено, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до звіту № 349/27 автотоварознавчої експертизи від 27.02.2013 року вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу ЗАЗ 110207 державний номер [NUMBER] складає 26 304 грн. Згідно п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 4 Полісу № АВ/5182622 передбачена франшиза, що складає 1000 грн. Враховуючи наведенні положення чинного законодавства розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну потерпілого, який підлягає стягненню з СТзДВ «Гарантія» становить 25 304 грн., що розраховано наступним чином 26304 грн. (вартість матеріального збитку, це сума в межах ліміту відповідальності встановленого договором за шкоду заподіяну майну (за договором ліміт відповідальності 50 000 грн.) - 1000 грн. (франшиза) = 25 304 грн. Таким чином, з страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» підлягає стягненню шкода заподіяна майну потерпілого в розмірі 25 304 грн., а решта враховуючи наведені вище положення норм чинного законодавства та умов договору в розмірі 1 000 грн. (франшиза) підлягає стягненню з відповідача [PERSON] У відповідності до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. В даному випадку заяви не надходило. Щодо стягнення моральної шкоди. Моральна шкода компенсується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода компенсується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральна, і фізична шкода після нанесення, по суті є непоправними і не завжди можуть бути відшкодовані. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров'я, неможливо відшкодувати почуття страху, відчуття болю. При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів. Глибина переживань, викликаних ушкодженням здоров'я, ставиться в залежність від самої особи, тому призначення компенсації моральної шкоди полягає і в тому, аби певною мірою відновити втрату щастя особи і можливості насолоджуватися життям. Суд відзначає, що на формування моральної шкоди перш за все впливають індивідуальні особливості потерпілого. Позивач просить стягнути зі СТзДВ «Гарантія» страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 4 517,00 грн. Проте вказані вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно п. 22.1. ст.. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції на дату укладення полісу) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 22.3. ст.. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції на дату укладення полісу) потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 9.3. ст.. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції на час укладення полісу) обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000 гривень на одного потерпілого. Зазначені страхові відшкодування виплачуються по кожному страховому випадку, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика, з урахуванням умов, зазначених у пункті 19.1 статті 19 цього Закону. Викладене обумовлює, що на Страховика може бути покладений обов'язок на сплату позивачу 2550 грн. на відшкодування моральних втрат. Крім того, позивач просить стягнути безпосередньо з відповідача [PERSON] - 20 000,00 грн. - моральну шкоду внаслідок знищення або пошкодження його майна, 35 483,00 грн. - моральну шкоду внаслідок ушкодження здоров'я та встановлення другої групи інвалідності. Відповідно до абз. 2 п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції на час укладення полісу) якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. У зв'язку з дорожньою пригодою [PERSON] заподіяно закритий осколковий перелом зі зміщенням правої і лівої стегнових кісток, відкритий перелом зі зміщенням обох кісток лівого передпліччя, забита рана підборіддя, що супроводжувалося розвитком травматичного шоку другого ступеня, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які вимагають для свого лікування термін понад 21-го дня. Так, враховуючи ступінь тяжкості отриманих потерпілим ушкоджень, ступінь фізичного болю, який він відчував внаслідок заподіяної йому травми, враховуючи порушення звичних умов життя, які також викликали душевні переживання у потерпілого, його не можливість підтримувати звичайний уклад життя та беручи до уваги обставини пригоди, пошкодження його автомобілю, що зумовило зміну звичного ритму та способу його життя, суд вважає, що з урахуванням наведених вище обставин, достатнім розміром для відшкодування позивачу моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я та внаслідок знищення його майна, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] буде 21 000,00 грн. Судом враховується той факт, що обвинувачений добровільно виплатив потерпілому у відшкодування шкоди 20 000 грн., що підтверджується розпискою від 30.12.2012 року (а.с. 70). З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] - 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я та внаслідок знищення його майна. [PERSON] просить стягнути зі СТзДВ «Гарантія» страхове відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності при встановленні 2 групи інвалідності внаслідок ДТП в розмірі 20 412,00 грн. В матеріалах справи наявна довідка до акту огляду МСЕК від 25.04.2013 року, відповідно до якого причиною інвалідності стало загальне захворювання (а.с. 15). В матеріалах справи відсутній документ на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між дорожньо-транспортною пригодою, яке мало місце та встановленням другої групи інвалідності. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення зі СТзДВ «Гарантія» страхового відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності при встановленні 2 групи інвалідності внаслідок ДТП в розмірі 20 412,00 грн. - не доведені, оскільки в матеріалах справи відсутній документ на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між дорожньо-транспортною пригодою, яке мало місце та встановленням другої групи інвалідності. Заявляючи позов про відшкодування 1000 грн., позивач твердив, що ці витрати ним понесені за надані юридичні послуги адвоката в межах кримінального провадження і просить стягнути з відповідача [PERSON] Оплата юридичних послуг у кримінальному провадженні не відносяться до витрат, які відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовує страховик, та до матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, яка відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. В матеріалах справи наявна довідка видана адвокатом, [PERSON], про те, що станом на 15.07.2013року, розмір витрат на залучення представника потерпілого складає 1000 грн. (а.с. 28), однак суд не бере до уваги вказану довідку, оскільки позивачем не підтверджено витрати за надані юридичні послуги адвоката належними доказами. В матеріалах справи відсутні квитанції про сплату за надані юридичні послуги. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial