Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Фонд гарантуваня вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1441/2008 від 01 липня 2008 року в розмірі 603 747,12 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1441/2008, згідно з умовами якого позивач надав [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) з метою придбання квартири на загальну суму 25 904,64 доларів США, а позичальник взяв на себе зобов'язання з повернення отриманого кредиту, сплати відсотків за його використання у розмірі 14,49 % річних. Умовами укладеного договору сторонами було погоджено, що розмір щомісячних мінімальних платежів позичальника становить 335,45 доларів США, який він зобов'язувався вносити щомісячно до 28 числа, а кінцевий термін повернення кредиту сторони визначили - 29 червня 2028 року. Відповідно до умов договору, у разі порушення [PERSON] своїх зобов'язань, він мав сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення та штраф у розмірі 10% від суми наданого кредиту. Згідно умов укладеного договору виконання зобов'язань позичальника [PERSON] по кредитному договору було забезпечено іпотекою квартири, що набулася позичальником за рахунок отриманих кредитних коштів. За належне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором поручилися [PERSON], [PERSON] Відповідачі умови кредитного договору належним чином не виконують у зв'язку із чим станом на 01 вересня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 603 747,12 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує положеннями ст.ст. 526, 530, 549,611,625,1049 ЦК України. З цих підстав просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, суду пояснили, що накладення банком на позичальника та поручителя за неналежне виконання грошових зобов'язань одночасно штрафу і пені, які є двома підвидами неустойки є недопустимим. Просили позовні вимоги позивача задовольнити частково, без врахування штрафу , пені та процентів за користування кредитом. Заслухавши пояснення відповідачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір №1441/2008, згідно якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 25 904,64 долари США, зі сплатою 14,49 % річних та кінцевим строком повернення до 29 червня 2028 року. Відповідно до п.3.3.2 кредитного договору позичальник [PERSON] зобов'язувався повертати банку кредит та сплачувати передбачені п.1.3.1. договору відсотки. Мінімально необхідний платіж щомісячно складає 335,45 долар США. Пунктом 3.3.3. кредитного договору передбачено обов'язок [PERSON] сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначеному п.п. 3.3.1. кредитного договору. Також зобов'язувався у випадку порушення зобов'язання сплатити штрафні санкції, визначені умовами договору. Відповідно до п.2.1 кредитного договору в якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів,передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій [PERSON] передає в іпотеку квартиру. За належне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором поручилася [PERSON], яка відповідає перед банком у тому ж об'ємі що і [PERSON] [PERSON] та [PERSON] відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банку вимагати виконання зобов'язань, визначених договором повністю як від них разом так і від кожного окремо ( п.п.1.2 Договору поруки №1441/2008 від 01 липня 2008 року) Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно приписів ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що у зв'язку із невиконанням умов кредитного договору відповідач [PERSON] допустив заборгованість за кредитом. Станом на 01 вересня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору становить 28 350,74 дол. США, що по офіційному курсу НБУ становить 603 747,12 грн, з яких : 22 721,22 дол. США заборгованості за кредитом, що по офіційному курсу НБУ становить 483 862,83 грн., 2 496,86 дол. США заборгованості по процентах за користування кредитом, що по офіційному курсу НБУ становить 53 172,22 грн, 542,20 дол. США пені за порушення строку сплати кредиту, що по офіційному курсу НБУ становить 11 546,49 грн., 2 590,46 дол. США штрафу, що по офіційному курсу НБУ становить 55 165,58 грн. Обґрунтованість та правильність розрахунку, окрім визначення розміру заборгованості штрафу та пені підтверджується наданими доказами: кредитним договором № 1441/2008, розрахунком заборгованості. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. В п. 5.2. та п.5.3. Кредитного договору визначено, що у разі порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення та штраф у розмірі 10% від суми наданого кредиту. Оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, а тому у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів штрафу слід відмовити. Такий висновок повністю узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів України. Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи майновий стан відповідачів, суд приходить до висновку про те, що належним способом прояву принципів добросовісності, справедливості та розумності у спірних правовідносинах, а також досягнення певного балансу прав та інтересів кредитора та боржника буде реалізація судом передбаченого частиною 3 статті 551 ЦК України права на зменшення розміру пені до 1 000 грн. На підставі викладеного, оцінивши в сукупності усі наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як роз'яснено у п.35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року за №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Також у п.39 вказаної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що у разі якщо суд на підставі статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача , пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Як вбачається із платіжного доручення позивачем оплачено судовий збір в розмірі 9056,21 грн. який підлягає стягненню з відповідачів по 4 528,10 грн . на користь позивача.

Outcome: partial