Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON], [PERSON] (далі - Позивачі) звернулися до суду з позовною заявою до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ТОВ «Торговий дім Укрспецреалізація», Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, [PERSON], про визнання заявки на реалізацію арештованого майна недійсною, визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсним акту про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що 20.12.1997 року вони в період шлюбу придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS], згідно договору купівлі - продажу жилої квартири, посвідченого 20.12.1997 року директором Товарної біржі «Біржа нерухомості «Центральна» Черняк Р.М. за реєстровим № 64, зареєстрованого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 16.01.1998 року за реєстровим № 21. Далі позивачі зазначають, що 06.09.2011 року на мобільний телефон [PERSON] зателефонувала невідома особа і повідомила, що їх вищезазначена квартира продана з прилюдних торгів. У зв'язку з чим, 15.09.2011 року в приміщені Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] ознайомилася з виконавчим провадженням за виконавчим листом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 2-2627, виданим 23.12.2008 року про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі - 33 410 грн. 50 коп. Позивачі зазначають, що належна їм квартира [ADDRESS], була виставлена на прилюдні торги, про що ним також не було повідомлено ні державним виконавцем, ні Дніпропетровською філією ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація». Позивачі вказують, що прилюдні торги із продажу вказаної квартири були проведенні із порушенням процедури, яка встановлена чинним законодавством та вказують, що спірна квартира вибула з їх володіння без повідомлень про прийняття відповідних рішень Ленінським відділом Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. У зв'язку з чим позивачі змушені звернутися до суду та просити суд в уточнених позовних вимогах (а.с. 133-134) поновити строк на оскарження рішень по виконавчому провадженню за виконавчим листом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 2-2627, виданим 23.12.2008 року про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 33 410 грн. 50 коп. від 22.01.2009 року, визнати заяву на реалізацію арештованого майна Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 19.12.2010 року житлової квартири [ADDRESS] неправомірною, визнати недійсним протокол № 1-04073-А-ЗН-1 проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна від 02.08.2011 року, визнати недійсним акт про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна від 23.08.2011 року, визнати недійсним прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна квартири [ADDRESS] від 23.08.2011 року, визнати недійсним свідоцтво про придбання на прилюдних торгах нерухомого майна від 26.08.2011 року. У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити по мотивах, що викладені в позовній заяві. Після оголошення перерви у судове засідання з приводу завершення розгляду справи та проведення судових дебатів позивачі та їх представник не з'явилися, надали суду заяву про завершення розгляду справи без їх участі, в якій просили позов задовольнити. Представник відповідача Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з огляду на його безпідставність та необґрунтованість. Після оголошення перерви в судове засідання не з'явився, надали суду письмову заяву, в якій просили завершити розгляд справи без їх участі та відмовити в задоволені позову. Представник відповідача Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надали суду письмову заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник відповідача Головного управління юстиції у Дніпропетровській області у судовому засіданні позовні вимоги залишили на розсуд суду, пояснив що вони не є належним відповідачем по справі. Після оголошення перерви в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи сповіщалися належним чином, заяв чи клопотань від такої особи до суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з огляду на його безпідставність та необґрунтованість. Після оголошення перерви в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив завершити розгляд справи без їх участі та відмовити в задоволені позову. Представник відповідача ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація» у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, заяв чи клопотань до суду від такої особи не надходило. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання також не з'явився, надали суду заяву, в якій просили винести рішення згідно чинного законодавства, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань до суду від такої особи не надходило. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них виниклі правовідносини. Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2008 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 33 050 грн. 00 коп., та вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі. Судом також встановлено, що ухвалою від 30.11.2011 року у задоволені заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2008 року по цивільній справі № 2-2627/2008 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу було відмовлено. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що 22.01.2009 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Саламаха Д.І. було винесено ухвалу про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2627/2008 року, виданого 23.12.2008 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська на виконання вищеозначеного заочного рішення про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 33 410 грн. 50 коп. Судом встановлено, що 25.03.2009 року в межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника через відсутність у [PERSON] коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача [PERSON]. Судом також встановлено, що 15.04.2009 року державним виконавцем було винесена постанова про арешт майна боржника у вигляді квартири [ADDRESS], та оголошено заборону на її відчуження. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що 12.08.2010 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна боржника [PERSON], а саме квартири [ADDRESS], та повідомлено боржникові, що описане майно буде передано на реалізацію не раніше 23.08.2010 року. Судом також встановлено, що 10.12.2010 року Ленінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ з метою організації прилюдних торгів на адресу відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області було спрямовано пакет документів, у тому числі заявку на реалізацію арештованого майна у вигляді квартири [ADDRESS]. Судом також встановлено, що спеціалізованою торгівельною організацією ТОВ «Торговий дім Укрспецреалізація» в особі Дніпропетровської філії через процедури проведення публічних торгів відбулася реалізація арештованого майна на користь [PERSON] відповідно, що підтверджується протоколом № 1-04073-А-ЗН-1 проведення прилюдних торгів від 23.08.2011 року (а.с.32), та актом № 1 - 04073 про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна від 23.08.2011 року (а.с. 33). Із матеріалі даної цивільної справи вбачається, що 26.08.2011 року державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Несмашною Н.Ю. на ім'я [PERSON] за реєстровим № 2-579 було видано свідоцтво про придбання на прилюдних торгах нерухомого майна - квартири [ADDRESS] (а.с. 35). Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходив з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначав Закон України «Про виконавче провадження» (з наступними змінами та доповненнями), Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (далі - Інструкція № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Означеним Законом України «Про виконавче провадження» визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111 , 85 Закону). Відповідно до положень означених нормативно-правових актів державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Системний аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» й Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року та пп. 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року). При цьому, безпосередньо правила та процедура проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 р. № 745/4038., що затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 р. N 68/5 (далі - Тимчасове положення). Відповідно до вимог означеного Тимчасового положення визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: 1) правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); 2) правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4); 3) правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6). Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок повністю кореспондується із нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361, ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів є різновидом угоди купівлі-продажу майна, то така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Як вбачається із матеріалів даної цивільної справи, підставою для визнання торгів недійсними відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України позивачами зазначено недодержання державним виконавцем та спеціалізованим торгівельним підприємством ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація» в особі його Дніпропетровської філії при проведенні прилюдних торгів норм Закону України «Про виконавче провадження» Тимчасового положення. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме вищеназваним Тимчасовим положенням. Відповідно до п. 7.4. Тимчасового положення спори, що виникають при реалізації нерухомого майна, вирішуються у судовому порядку. Таким чином, під час розгляду позову про визнання прилюдних торгів недійсними суду необхідно було встановити такі факти: чи мало місце порушення вимог Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати торгів. Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону). Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. З огляду на наведене, суд не сприймає доводи позивачів щодо неправомірних, на їх думку, дій органу ДВС із приводу складання вищевказаного акту опису та арешту майна боржника за відсутності боржника, не надсилання позивачам копій постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про поновлення виконавчого провадження, постанову про призначення експерта для оцінки майна боржника, та не надання можливості оскарження боржникам таких постанов, оскільки такі дії органу ДВС не стосуються правил проведення прилюдних торгів, та мають самостійний спосіб оскарження. Разом з цим, судом встановлені наступні порушення вимог Тимчасового положення щодо організації прилюдних торгів з реалізації спірної квартири. Розділом 4 вищевказаного Тимчасового положення визначено порядок проведення торгів. Зокрема п. 4.6. Тимчасового положення визначено, що при проведенні торгів вперше, якщо протягом трьох хвилин після триразового оголошення стартової ціни покупці не висловлюють бажання придбати майно за ціною, оголошеною ліцитатором, то запропонований об'єкт продажу знімається з торгів і прилюдні торги за даним лотом не проводяться. Відповідно до п.7.2. вказаного Тимчасового положення прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, зокрема, у разі: якщо прилюдні торги не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців чи жоден з покупців не запропонував ціну, вищу за стартову ціну лота, то організатор торгів у триденний термін повідомляє про це державного виконавця. Судом встановлено, що проведення торгів з реалізації спірної квартири вперше було призначено на 05 травня 2011 року. Однак, згідно із повідомленням Дніпропетровської філії ТОВ «Торговий дім Укрспецреалізація» від 05 травня 2011 року за вих. № 1-04-87 прилюдні торги з реалізації зазначеного арештованого майна не відбулися в зв'язку з відсутністю покупців. Відповідно до п. 4.7. Тимчасового положення повторні прилюдні торги проводяться не раніше ніж через місяць з часу проведення перших прилюдних торгів. Судом встановлено, що проведення повторних торгів з реалізації спірної квартири було призначено на 14 червня 2011 року. Однак, згідно із повідомленням Дніпропетровської філії ТОВ «Торговий дім Укрспецреалізація» від 14 червня 2011 року за вих. № 1-04-1316 повторні прилюдні торги з реалізації зазначеного арештованого майна також не відбулися в зв'язку з відсутністю покупців. Зі змісту п. 4.10. Тимчасового положення вбачається, що якщо майно не було продане або повторні прилюдні торги не відбулися, то майно знімається з прилюдних торгів. Аналогічне зі своїм змістом положення міститься у п. 7.3. Тимчасового положення (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 36/5 від 13.04.2005 року) нормами якого визначено, що якщо прилюдні торги не відбулися двічі, то майно знімається з торгів, про що спеціалізована організація в триденний термін повідомляє державного виконавця. Разом з цим, судом встановлено, що в порушення вказаних вимог Тимчасового положення спірне арештоване майно у вигляді квартири [ADDRESS] після того, як прилюдні торги не відбулися двічі, а саме - 05 травня 2011 року та 14 червня 2011 року, не було знято з прилюдних торгів. Навпаки 23 серпня 2011 року, без виконання вказаних умов Тимчасового положення щодо знімання майна із прилюдних торгів, спеціалізованою торгівельною організацією ТОВ «Торговий дім Укрспецреалізація» в особі Дніпропетровської філії були проведені прилюдні торги в-третє із реалізації спірної квартири. Також відповідно до п. 3.11. Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Судом встановлено, що вказаною спеціалізованою організацією не було повідомлено боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Зокрема, відповідні листи 15.04.2011 року про призначення прилюдних торгів на 05.05.2011 року, про переоцінку майна, у зв'язку з відсутністю покупця, 21.06.2011 року про переоцінку майна, у зв'язку з відсутністю покупців були надіслані боржнику - [PERSON] за адресою [ADDRESS], в той час як вірною адресою боржника згідно з виконавчим документом та матеріалами виконавчого провадження є: [ADDRESS]. З огляду на наведене, суд вважає, що доводи позивача [PERSON], що вона не була обізнана про проведення прилюдних торгів заслуговують на увагу, оскільки матеріалами справи підтверджено, що за вірною адресою боржника відповідні повідомлення про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна не надсилались, будь-яких інших доказів про ознайомлення боржника із вказаною інформацією матеріали справи не містять. Окрім цього, згідно п. 3.3. Тимчасового положення Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк з дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення. Як вбачається із вищенаведеного, означений строк реалізації спеціалізованою торгівельною організацією дотримано не було. Все вищеозначене у своїй сукупності дає підстави суду вважати, що під час проведення означених торгів мало місце порушення прав і законних інтересів позивача [PERSON], яка оспорює результати торгів, та означені порушення прямо вплинули на результати проведених торгів. Адже, зокрема судом встановлено, що спеціалізованою торгівельною організацією - ТОВ «Торговий дім Укрспецреалізація» в особі Дніпропетровської філії не були дотримані вимоги п. 3.11 Тимчасового положення про повідомлення боржника про час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна, встановлено, що дії такої спеціалізованої організації не відповідали вимогам пп. 4.9, 7.3 Тимчасового положення по реалізації нерухомого майна за результатами прилюдних торгів, оскільки торги двічі були визнани такими, що не відбулися, однак спірне майно не було знято із вказаних торгів, а також встановлено строки порушення проведення торгів спеціалізованою організацією. Таким чином, означені порушення для боржника за виконавчим провадженням є суттєвими, адже інтерес боржника, який полягає в продажу майна за якомога вищою ціною з метою погашення заборгованості, та який забезпечується дотриманням належного порядку організації та проведення прилюдних торгів був порушений через невиконання спеціалізованою торгівельною організацією вказаних вимог Тимчасового положення. У зв'язку з викладеним суд доходить висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги частково шляхом визнання недійсними прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна квартири [ADDRESS], що були проведені 23.08.2011 року. Як наслідок, підлягають визнанню недійсними: протокол № 1-04073-А-ЗН-1 проведення таких прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна від 02.08.2011 року, акт № 1-04073 про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна від 23.08.2011 року, та відповідне свідоцтво про придбання на прилюдних торгах нерухомого майна від 26.08.2011 року. При цьому, таке часткове задоволення позову судом відбулося виключно на вимогу [PERSON], оскільки такий позивач є заінтересованою особою, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюванні результатів вказаних торгів, в той час як на думку суду позивач [PERSON] є неналежним позивачем по справі. Визначаючи таку особу як неналежного позивача, судом було враховано матеріально-правовий та процесуальний аспекти юридичної природи неналежності такої сторони. Зокрема судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2013 року визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2013 року рішення суду першої інстанції скасоване, та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Означене рішення набуло чинності у встановленому законом порядку. Таким чином, [PERSON] не може мати відповідного майнового інтересу в оспорюванні результатів означених прилюдних торгів. Оскільки процесуальним законом можливість володіння процесуальними правами та обов'язками не ставиться в залежність від володіння матеріальними правами та обов'язками, неналежна сторона завжди є процесуально правоздатною, у зв'язку з чим суд не міг в даному випадку відмовити у прийнятті позовної заяви в частині вимог [PERSON]. Також суд за власною ініціативою позбавлений можливості заміни позивача у справах цивільної юрисдикції, адже такі дії будуть порушенням диспозитивності цивільного судочинства. Адже особа, права, свободи чи інтереси якої насправді порушено, оспорено або не визнано (належний позивач), сам може подати позовну заяву до суду (це також можуть зробити в його інтересах представник або органи та особи, яким відповідне право надано законом), на підставі якої суд повинен буде відкрити самостійне провадження, що прямо передбачено ст. 3, 15 ЦПК України. З огляду на викладені обставини та вимоги чинного законодавства, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову такій особі, що бере участь у справі. Стосовно доводів позивачів про те що державний виконавець не отримав згоди органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради та не запросив представника вказаного органу прийняти участь у прилюдних торгах, суд зауважує про наступне. Стаття 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» проголошена неприпустимість зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь - яких правочинів щодо жилих приміщень. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Зі змісту даної норми закону слідує, що такий дозвіл слід отримувати не лише при відчуженні майна батьками чи особами, які їх замінюють, але й у разі продажу майна у примусовому порядку, зокрема при виконанні судових рішень. Саме на виконання даної норми закону до Інструкції з організації примусового виконання рішень внесено положення щодо отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування про реалізацію майна, право користування яким мають неповнолітні. Разом з цим, означені зміни до Інструкції про проведення виконавчих дій були внесені з 17.04.2012 року відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 515/5 від 02.04.2012 року. Відповідно до п.4.5.9 даної Інструкції, в разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, з заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Однак в даному випадку публічні торги із реалізації спірного майна відбулися 23.08.2011 року, тобто до набрання чинності вказаного наказу Міністерства юстиції України № 515/5 від 02.04.2012 року, а попередня Інструкція, що діяла на час проведення торгів, не вимагала наявності дозволу органу опіки та піклування. Таким чином, з урахуванням положення про дію закону в часі, суд не може погодитись із доводами позивачів щодо необхідності, станом на 23.08.2011 року, обов'язкового отримання дозволу органу опіки та піклування на реалізацію спірного майна з прилюдних торгів. Щодо питання застосування строку позовної давності для розгляду даного спору, то суд зазначає, що таке нормативне положення в даному випадку значення не має, оскільки позовна давність для оспорювання укладеного на торгах договору є загальною, і особливостей для цих випадків чинне законодавство не містить. В даному випадку позивач [PERSON] звернулась до суду в межах трирічного строку загальної позовної давності (торги відбулися 23.08.2011 року, позивач звернулась до суду 21.06.2013 року). Також у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. З огляду на наведене, враховуючи предмет позову та підстави спору, суд вважає за необхідне стягнути із ТОВ «Торговий дім Укрспецреалізація» на користь [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 57 (п'ятдесят сім грн.) грн. 35 коп. Судові витрати, що були [PERSON], віднести на рахунок такої особи. На підставі викладеного,

Outcome: partial