Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

17 серпня 2015 року до суду надійшов цивільний позов, у якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до їх повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дітей, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до їх повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] р.н, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відомості про батьків [PERSON] та [PERSON] записано на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. У 2011 році [PERSON] одружилася з [PERSON], [INFO]. Від цього шлюбу народилися діти [PERSON] та [PERSON]. На підставі вироку Солом'янського районного суду м. Києва від 16.10.2007 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та відбував покарання у Літинський виправній колонії управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№ 123) з 15.07.2005 по 12.07.2015. У 2010 році від адміністрації КЗ «Дитяча міська клінічна лікарня № 3 ім. проф. М.Ф. Руднєва» надійшло повідомлення з інформацією про те, що [PERSON] не відвідує дошкільний заклад, диспансеризацію щороку не проходить, не має щеплень. [PERSON] також не проходить диспансеризацію, не має щеплень. У зв'язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов'язків 2011 року перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей як так що опинилися в складних життєвих обставинах. [PERSON] постійно зникала з дому на тижні та місяці залишаючи, дітей на свою матір, гр. [PERSON]. Фактично дітьми постійно опікувалася бабуся, а, саме: годувала, забезпечувала одягом відводила до лікарні, повністю утримувала. У той час рідна мат влаштовувала своє особисте життя, ніде не працювала, вела аморальний спосіб життя, державну допомогу одиноким матерям та допомогу при народженні дитини використовувала не за призначенням, а на свої потреби. У липні 2015 року від адміністрації КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» було отримано інформацію, про те, що мати ігнорує запрошення дільничного педіатра до лікарні, умові проживання дітей незадовільні, в будинку брудно, безлад, запасів продуктів харчування немає. З Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровськії області 23.05.2015 надійшло повідомлення про те, що 30.04.2015р. [PERSON] залишила своїх малолітніх дітей на свою матір гр. [PERSON] у зв'язку з чим остання звернулася до правоохоронних органів. Після даного випадку дітей будо влаштовано до держаних закладів. Діти вже понад 2 місяців перебувають у державних закладах мати жодного разу їх не відвідала, не поцікавилася їх станом здоров'я. [PERSON] 12.07.2015 р. звільнився з Літинської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області та проживає за місцем реєстрації. Після звільнення з місць позбавлення волі батько жодного разу не відвідав своїх дітей, не забезпечував їх матеріально, життям та здоров'ям не цікавився. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Прокурор позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов. Відповідачі у судові засідання двічі підряд не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за своєї відсутності не подали. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, думку прокурора, свідка, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 22 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Літинського районного управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 96, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10) Відомості про батька [PERSON] записано за заявою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується довідкою Красногвардійського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції вих. №2 від 15.01.2008р. (а.с. 12). Відомості про батька [PERSON] в актовий запис про народження №506 від 26.05.2009р. внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується довідкою Красногвардійського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції вих. №С/1108 від 06.05.2015р.(а.с. 11). Згідно із заявою [PERSON], у зв'язку з тим, що він щойно повернувся з місць позбавлення волі та знаходиться під наглядом до 12.07.2016р., він не має можливості забрати дітей та забезпечувати їх (а.с.46). Органом опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради надано висновок, у якому зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітніх дітей [PERSON], [INFO] р.н, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], оскільки вона ухиляється від виховання дітей та матеріальної їх не забезпечує (а.с.3). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що матір дітей вона не бачить, бабуся та дідусь зловживають спиртними напоями, батька дітей свідок взагалі не бачила, оскільки він перебуває у місцях позбавлення волі. Мати дітей завжди зникає, за дітьми не доглядає. Діти не відвідують дошкільних та шкільних закладів. Згідно з актами обстеження житло-побутових умов малолітніх [PERSON], [INFO] р.н, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають за адресою: [ADDRESS] від 24.03.2011р., 17.04.2011р., 18.07.2012р., 07.08.2013р., 06.05.2015р., 27.05.2015 року зазначено, що відомості про батька [PERSON] та [PERSON] записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України, батько [PERSON] та [PERSON] [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі, мати дітей [PERSON] також не приділяє належної уваги до виконання своїх батьківських обов'язків (а.с. 24-29). Довідками від 06.07.2015р. №2135, №2136, №2137, №2138, виданих КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №7», підтверджується, що [PERSON], [INFO] р.н, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що проживають за адресою: [ADDRESS] перебувають під наглядом АЗПСМ №5 з народження, при обстеженні дітей вдома лікарем ЗПСМ виявлено, що умови проживання дітей не задовільні. В будинку дуже брудно, безлад. Дорослі палять в приміщенні. Продуктів харчування для дітей немає. Мати [PERSON] запрошення лікаря педіатра на диспансеризацію та огляд ігнорує (а.с. 14-17). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.ч.1-4 ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, наведені вище обставини дають підстави для висновку, що відповідач-1 свідомо ухиляється від своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, оскільки не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не спілкується із ними. Перешкод у спілкуванні з дітьми їй ніхто не чинив і не чинить. Отже, із урахуванням інтересів дітей, відповідача-1 необхідно позбавити батьківських прав. Необхідно зазначити, що у матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], однак, у цьому випадку висновок, що надається органом опіки та піклування є доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами, у порядку ст. 212 ЦПК України, тому суд може постановити рішення інше, ніж пропонує орган опіки та піклування, а з огляду на повідомлення Літинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№123) від 21.05.2015р. №7/1752 [PERSON], [INFO]. відбуває покарання в цій установі. Початок строку покарання - 15.07.2005р., кінець строку покарання - 12.07.2015р. (а.с. 23), отже, [PERSON] на цей проміжок часу дійсно не міг виконувати своїх обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню малолітніх дітей. Лист Літинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№123) від 05.08.2015р. № 6/2724 підтверджує, що [PERSON], [INFO]., згідно з довідкою про звільнення, лише 12.07.2015 р. вибув з Літинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№123) (а.с. 48). Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Жодних з вищевказаних підстав, на умови наявності яких [PERSON] можна позбавити батьківських прав, судом встановлено не було. Сам факт засудження [PERSON] не є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав задоволенню не підлягають. Що стосується вимог про стягнення аліментів із відповідачів, то необхідно зазначити таке. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач-1 є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] р.н, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, не бере участі у вихованні дитини та злісно ухиляється від таких дій, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача-1 та стягнення аліментів із неї на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] р.н, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача-2 на утримання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], то вони також підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідач-2 матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Таким чином, суд доходить висновку, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial