Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] року у м. Донецьку у неї народилася донька, якій дала ім'я [PERSON]. На підтвердження факту народження КУ «Центральна міська клінічна лікарня №3 м.Донецька», яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, було видано медичне свідоцтво про народження. Оскільки медичне свідоцтво про народження дитини видано установою, розташованою на тимчасово неконтрольованій Україною території, то у Бердянському міському відділі ДРАЦС відмовили їй у реєстрації народження дитини. Встановлення факту народження дитини необхідно їй для реєстрації народження дитини, отримання свідоцтва про народження, отримання допомоги при народженні дитини, а також отримання медичної допомоги у разі її необхідності. Просить встановити факт народження нею [INFO] року в м. Донецьку Донецької народної республіки дитини [PERSON], вказати данні про батьків: мати - [PERSON], громадянка України [INFO], дані про батька записати зі слів матері, оскільки у зареєстрованому шлюбі вона не перебуває. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала, посилаючись на обставини викладені в ній. Просить її задовольнити. Суду додатково пояснила, що встановлення факту народження дитини необхідно їй для реєстрації народження дитини і отримання свідоцтва українського зразка. Представник заінтересованої особи - Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень щодо заяви не подав. Про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення телефонограми (а.с.26). Вислухавши пояснення заявника, показання свідка, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Згідно зі ст.ст. 234, 256 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Згідно ст.144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження Постановою Верховної ради України №254-УІІІ від 17.03.2015р. « Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і сіла Донецької та Луганської областей. Судом встановлено, що громадянка України [PERSON], [INFO] року народження, яка зареєстрована за адресою: Україна, [ADDRESS]. [INFO] року о 23 год. 05 хв. [PERSON] в КУ «Центральна міська клінічна лікарня №3 м.Донецька», яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, народила дівчинку вагою 3140,0 кг, на підтвердження чого заявниця надала суду дублікат медичного свідоцтва про народження №55 від 19.05.2016 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], суду показав, що його донька [PERSON] [INFO] року в м. Донецьку народила дівчинку, яку назвали [PERSON]. Він разом з дружиною та цивільним чоловіком доньки забирали її та дитину з пологового будинку. При розгляді цієї справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації особистих немайнових прав заявника та дитини, суд оцінюючи докази у їх сукупності, в тому числі з урахуванням дублікату медичного свідоцтва про народження №55 від 19.05.2016 року, яка видана КУ «Центральна міська клінічна лікарня №3 м. Донецька», що знаходяться на тимчасово окупованій території України, приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Що стосується вимог заявника встановлення факту народження дитини в м. Донецьку Донецької народної республіки, то ці вимоги не можуть бути задоволені, оскільки так звана Донецька народна республіка не є офіційно визнаною республікою, м. Донецьк знаходиться на території держави України. Також суд зауважує на тому, що у разі встановлення цього факту, заінтересована особа [PERSON] не позбавлений права подати спільно з матір'ю дитини заяву до відділу РАЦС про визнання свого батьківства, або звернутися до суду з відповідною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: partial