Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

10.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою у якій зазначила, що 12.03.2014 року вона була звільнена за п. 3 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв'язку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю. У день звільнення відповідач не розрахувався з нею і не виплатив заборгованість по заробітній платі, вихідну допомогу, витрати на відрядження усього на суму 24 657,94 грн. Оскільки під час дії трудового договору відповідачем не проводилась індексація заробітної плати, також позивач просила стягнути на її користь індексацію заробітної плати з квітня 2013 року до березня 2014 року, середній заробіток за невчасний розрахунок за період з 13.03.2014 року до 07.04.2014 року у розмірі 1 993,51 грн. та стягнути завдану порушенням її трудових прав моральну шкоду у розмірі 9 500,00 грн. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та пояснили, що протягом багатьох років відповідач не у повній мірі сплачував заробітну плату, в результаті чого вона розлучилась зі своїм чоловіком, сильно з цього приводу переживала, погіршилось її самопочуття, отже такими діями відповідача було спричинено моральну шкоду. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, визнав позов в частині існування заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі, вихідної допомоги, витрат на відрядження, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, а позовні вимоги в частині стягнення сум індексації заробітної плати та моральної шкоди не визнав. Обґрунтовуючи свої заперечення представник відповідача зазначив, що під час нарахування заробітної плати позивача відповідачем проводилось також нарахування індексації заробітної плати, яка не виплачувалась ,як і не виплачувалась сама заробітна плата у повному розмірі, тому підстав для стягнення сум індексації відсутні. Крім того, представник відповідача зазначив, що в силу ст. 60 ЦПК України, позивач зобов'язана була довести у судовому засіданні шляхом надання доказів спричинення їй моральної шкоди, однак жодного доказу, які б підтверджували такі обставини позивачем не надані. Окремо, представник відповідача просив не задовольняти вимоги позивача, щодо стягнення на його користь 4050,00 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах цивільної справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в Українському державному науково-дослідному інституті проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища "Укрводгео" з 24.08.2008 року на посадах завідуючим сектором, наукового співробітника та звільнена за власним бажанням у зв'язку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю з 12.03.2014 року (а.с. 9-10). Відповідно до довідки про заборгованість по заробітній платі за № 22 від 27.03.2014 року, виданою відповідачем, заборгованість відповідача перед позивачем становить 24 657,94 грн., з яких заборгованість по заробітній платі за період з квітня 2013 до березня 2014 року складає 15 188,07 грн., несплачена вихідна допомога - 7 176,62 грн., та витрати на відрядження - 2 293,25 грн. (а.с. 11). Частиною 1 статті 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З книги обліку руху трудових книжок в УДНДІ «УкрВОДГЕО» вбачається, що позивач отримала трудову книжку 12.03.2014 року, тобто в останній робочий день (а.с. 28-29). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та витрат на відрядження є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку їх виплати за період з 13.03.2014 року до 07.04.2014 року відповідають чинному законодавству. Разом з тим, відповідачем подано довідку за № 33 від 05.06.2014 року про нараховану заробітну плату [PERSON] за січень 2014 р. - лютий 2014 року, відповідно до якої заробітна плата позивача за два місяця становить 3 667,80 грн., враховуючи 41 робочий день у січні 2014 - лютому 2014 році, середньоденна заробітна позивача за останні два місяці роботи становить 89,46 грн. Тому стягненню підлягає середній заробіток за затримку виплати заробітної плати за 18 днів у розмірі 1 610,28 грн. (89,46 грн. * 18 робочих днів) (а.с. 54). Позовні вимоги в частині стягнення сум індексації задоволенню не підлягають, у зв'язку з тим, що відповідачем проводилась індексація заробітної у періоді з квітня 2013 року до березня 2014 року, що підтверджується довідками за №№ 32, 33, 34, 35 від 05.06.2014 року (а.с. 53-56). Інших доказів того, що індексація заробітної плати відповідачем не проводилась позивачем до суду надано. У відповідності до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 Постанови пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, передбачених ст. 57 ЦПК України, які б підтверджували моральні страждання позивача, втрату нормальних життєвих зв'язків та які додаткові зусилля для організації свого життя необхідні позивачу. За таких обставин вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають через їх недоведеність. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із ст. 79 ЦПК України, до судових витрат відносяться зокрема, витрати на правову допомогу. Позивачем до позовної заяви додано договір за № 200314 про надання правової допомоги від 20.03.2014 року, що укладений між нею та адвокатом [PERSON], додаток № 1 до даного договору, відповідно п.п. 1, 3, 4 якого позивач прийняла правову допомогу та сплатила 4 050,00 грн. (а.с. 7, 8,12,52) Розмір судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, розподіляється пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи, що загальна сума вимог позивача становить 40 716,23 грн., з яких судом задоволено - 26 268,22 грн, що становить 64,5% від суми позову, стягненню з відповідача підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 2612,25 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial