Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

25.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] Плюс» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 8 грудня 1999р. йому було видано [PERSON] серія 1У-ДП № 091799 про право власності на земельну ділянку, загальною площею 4,700 га, розташовану на території Боровківської сільради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Згідно договору оренди землі № б/н, укладеного в 08 лютого 2010р. та зареєстрованого 08.02.2010р. у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії «Центр ДЗК» № 041011900046 він передав відповідачу в оренду свою земельну ділянку строком на 15 років. Відповідно до п.4 Договору відповідач зобовязався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до вартості землі, не пізніше 30 листопада кожного року. Нормативна грошова оцінка землі станом на час реєстрації договору складала 48744.86 грн. Але відповідач порушив свої зобовязання щодо своєчасного розрахунку за користування земельною ділянкою в 2013 та 2014 роках. Станом на 25.12.2014 р. відповідачем за 2013-2014 р. жодних грошових коштів в рахунок заборгованості за користування земельною ділянкою не сплачено, та становить 7906 грн., із яких: 2926 грн. сума основного боргу, 4980 грн. сума 3 % річних, на підставі чого просить достроково розірвати договір оренди землі, укладений між ним та відповідачем 08.02.2010р. та зареєстрований 08.02.2010р. у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру за № 041011900046; стягнути з відповідача заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 2926 грн. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 4980 грн.; зобовязати відповідача негайно передати йому земельну ділянку загальною площею 4.700га, що розташована на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району в стані придатному для цільового використання; судові витрати покласти на рахунок відповідача. В судове засідання позивач зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що відповідач не сплатив орендну плату за два роки 2013 та 2014. У 2014 році він звертався до суду з позовом про розірвання договору оренди, проте йому було відмовлено, оскільки на той час відповідач не виконав свої зобовязання по сплаті орендної плати тільки один раз за 2013р., тобто не було доведено систематичного невиконання зобовязань відповідачем. Відповідач продовжує не виконувати свої зобовязання та не сплатив також орендну плату за 2014 р., строк оплати якої вже настав. Зазначав, що він звертався до керівника відповідача, проте той відмовився сплачувати орендну плату в добровільному порядку. Представник відповідача в судове засідання зявився, проти позову заперечував, проте обґрунтування своїх заперечень не навів письмові заперечення до суду не надав, посилаючись на відсутність копії позовної заяви та необізнаність щодо матеріалів справи. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 4,700 га, яка розташована на території Боровківської сільради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що \~підтверджується [PERSON] серії IV-ДП № 091799 на право приватної власності на землю, виданим 8 грудня 1999р. головою Боровківської сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №53 (а.с.12). Між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки (надалі Договір оренди), який 08.02.2010р. зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за №041011900046 (а.с. 6-9). Також між сторонами підписаний [PERSON] прийому-передачі земельної ділянки в оренду (без дати), та передачу відповідачу в оренду земельної ділянки підтвердив позивач в судовому засіданні (а.с.7 зворотна сторінка). Відповідно до п. 3 Договору оренди, договір оренди укладено строком на 15 років, починаючи з дати його реєстрації. Згідно з п.2 та п. 4 Договору оренди,нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 48744, грн.; а орендна плата встановлена у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1463,00 грн. (одна тисяча чотириста шістдесят три) гривні за рік. Кошти перераховуються \~орендарем на рахунок (рахунок вказується додатково), або сплачуються готівкою орендодавцю в строк до 30 листопада щорічно. Земельний податок за орендовану земельну ділянку сплачується орендарем у встановлений законодавством термін за рахунок орендодавця. Відповідно до п. 13 \~Договору оренди, договір набуває чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації. Статтею 18 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону на час укладання) встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації. Таким чином, договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами, набув чинність 08.02.2010 р., тобто з дня реєстрації. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Згідно ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. ст. 11, 509, 629 ЦК України, зобовязання виникають, зокрема із договору, та договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як убачається із змісту Договору оренди, оціночна вартість земельної ділянки на час укладання договору складає 48744,86 грн. Доказів про зміну оціночної вартості земельної ділянки сторонами суду не надано, тому при розрахунку орендної плати, суд використовує оціночну вартість земельної ділянки, що зазначена у договорі оренди. Отже, орендна плата за 2013 рік та за 2014 р. складає 2926грн. 00 коп.= (48744,86 грн.*3%)*2р., де: 48744,86 грн вартість земельної ділянки позивача; 3% - розмір ставки орендної плати, передбачений п. 4 Договору оренди; 2р.- період прострочення в роках, тобто 2013р. та 2014р. Доказів сплати відповідачем орендної плати за 2013 р. та за 2014р. суду не надано. За такими обставинами, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача орендної плати в сумі 2926 грн. 00 коп. за оренду земельної ділянки у 2013-2014р.р. підлягають задоволенню. Частковому задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача 3-х відсотків річних, з огляду на наступне. Згідно зі ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача, наведеного в позові, три відсотка річних від простроченої суми орендної плати за 2013 рік за період з 01 грудня 2013р. по 25 грудня 2014р. (390 днів) складає 4680 грн. та три відсотка річних від простроченої суми орендної плати за 2014 рік за період з 01 грудня 2014р. по 25 грудня 2014р. (25 днів) складає 300 грн., а всього 4980 грн. Проте розрахунок позивача є арифметично не вірним, а саме: сума трьох відсотків річних від простроченої суми орендної плати за 2013 рік складає: 48 грн. 90 коп. = 1463,00 грн. * (3%:365)*390дн., де: · 1463,00 грн. сума несплаченої орендної плати за 2013р. · (3%:365) визначення відсотків за кожен день · 390 дн. період прострочення з 01 грудня 2013р. по 25 грудня 2014р. сума трьох відсотків річних від простроченої суми орендної плати за 2014 рік складає: 3 грн. 01 коп. = 1463,00 грн. * (3%:365)*25дн., де: · 1463,00 грн. сума несплаченої орендної плати за 2013р. · (3%:365) визначення відсотків за кожен день · 25 дн. період прострочення з 01 грудня 2014р. по 25 грудня 2014р. Таким чином сума трьох відсотків річних за прострочення виплати орендної плати за 2013-2014р.р. складає 51 грн. 91 коп., та позовні вимоги підлягають задоволенню в цієї сумі. Також підлягають задоволенню позовні вимоги про дострокове розірвання Договору оренди, виходячи з наступного. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно п. 12 Договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Із системного аналізу указаних норм слідує, що підставою для дострокового розірвання договору оренди з підстав несплати орендної плати є систематична несплата орендної плати. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в Постанові від 12.12.2012 року. Крім того, статтею 651 ЦК України, передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст.. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, що у відповідності до ст.. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 р. у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, на які розраховував позивач, тобто можливість користуватися належною їй орендною платою, відповідачем порушені. Як встановлено судом, відповідач не сплатив позивачеві орендну плату за 2013 р. та за 2014р. за користування земельною ділянкою, що належить позивачеві. Отже відповідачем порушено умови договору оренди в частині сплати орендної плати за два роки, що є систематичним суттєвим порушенням в розумінні ст.. 141 ЗК України, ст.. 651 ЦК України, та підставою для дострокового розірвання договору. За такими обставинами позовні вимоги позивача про дострокове розірвання договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.1, ч.1 ст.. 34 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Згідно п. 7 Договору оренди, після припинення дії договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Враховуючи, що за цим рішенням вимоги позивача про розірвання договору оренди задоволено, то земельна ділянка, яка була передана за цим договором в силу ч.1 ст.. 34 Закону України «Про оренду землі» має бути повернута орендодавцю позивачеві, тому позовні вимоги в частині повернення земельної ділянки також підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачем сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. (а.с. 1) з вимоги майнового характеру (стягнення орендної плати). Враховуючи, часткове задоволення позовних вимог майнового характеру та принцип пропорційності відшкодування судових витрат з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 91 (девяносто одна) грн. 77 коп. Одночасно з цим, позивачем були заявлені вимоги немайнового характеру, які також мають бути сплачені судовим збором в сумі 243,60 грн. Але позивач не сплатив зазначену суму при подачі позову та цей недолік не було усунено судом, одночасно з цим, позовні вимоги немайнового характеру задоволено в повному обсязі, тому враховуючи вимоги щодо обовязковості сплати до державного бюджету судового збору та задоволення позову в частині вимог немайнового характеру, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн.. 00 коп.

Outcome: partial