Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу) та аліменти на утримання дружини в розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що у неї та [PERSON] народилася спільна дитина, син, якому було після народження було дане ім`я [PERSON] . На момент народження дитини вони в шлюбі з відповідачем не перебували. Факт батьківства відповідачем визнаний, та на даний момент ним не заперечується. 21.09.2018 між нею, та [PERSON] був укладений шлюб, при цьому вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Вона, як мати дитини, не може самостійно забезпечити своєму малолітньому синові, [PERSON] належний рівень життя. З 25.09.2018 по [INFO] позивачка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. ЇЇ дохід за період з лютого по грудень включно 2018 року склав 68298 гривень 74 копійки. За період з січня по грудень 2019 року її дохід склав 3884 гривні 37 копійок, а за І півріччя 2020 року - 672 гривні 67 копійок. Позивачка вимушена, з метою належного виконання своїх материнських обов`язків щодо дитини вдаватися до отримання матеріальної допомоги від своїх батьків та рідних тощо. позивачу вдається належним чином виконувати свої материнські обов`язки, дитина завжди охайна, доглянута, одягнута та нагодована. З огляду на наведене, позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів, тобто не менше 1 (одного) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15 липня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідач фактично ухиляється не тільки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини, але й від виконання обов`язків чоловіка - батька дитини щодо утримання позивача як дружини, з якою проживає дитина. А тому просить стягнути на її користь аліменти на її утримання, як дружини у розмірі 2000 грн. Позивачу відомо, що відповідач на даний момент, приблизно з квітня 2020 року офіційно -працевлаштований на ПАТ «Лекхим", до цього, на початку поточного року повернувся із заробітків в Угорщині, де заробив певні гроші, чималі, проте з яких він не дав особисто їй на утримання дитини жодної копійки. Відповідач інших осіб на утриманні на даний момент не має, він є працездатним та має постійну роботу, відповідно, отримує дохід, стан його здоров`я дозволяє йому працювати, а тому вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів, який вона просить суд стягнути з нього в позовному обсязі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.12.2020 року відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26 січня 2021 року відповідач [PERSON] , не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а позивач свідомо зводить суд в оману стосовно обставин справи, виходячи з наступного. Відповідач дійсно має сина, [PERSON] , [INFO] , від позивача, [PERSON] , який народжений до укладення шлюбу, і батьківство не заперечує. 21.09.2018 між позивачем та відповідачем укладений шлюб, який до цього часу не розірваний, позивач, їх син та повнолітня дочка позивача проживають спільно за адресою [ADDRESS] в квартирі, що належить - [PERSON] . Проживання дитини разом з батьком підтверджується Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні № 27e4a0f9-e0f3- 447f-a0f3-94c6d80a9159 від 14.12.2020, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідач, [PERSON] , завжди намагався сумлінно виконувати свої обов`язки як чоловіка та батька, забезпечити дружині та дитині належний рівень життя. На думку відповідача, претензії позивача щодо неналежного утримання ним її як дружини та їх спільного сина пояснюються тим, що його доходи на момент знайомства з позивачем та зачаття дитини значно перевищували доходи, які він отримує зараз. [PERSON] , народжуючи дитину та вступаючи до шлюбу з відповідачем очікувала інший рівень життя, ніж отримала, і саме з цього випливають її вимоги. У 2017 році- вересні 2018 року відповідач ще отримував доходи від індивідуальної підприємницької діяльності, оскільки був зареєстрований як ФОП, та у нього залишалися заощадження, здобуті за час здійснення такої підприємницької діяльності. Між тим, позивачеві відомо, що 13.09.2018 року відповідач був вимушений припинити підприємницьку діяльність та зазначені вище заощадження були використані ним для прискорення розлучення з першою дружиною, [PERSON] та урегулювання конфлікту з нею, з метою прискорення його одруження з позивачем, яка на той час вже була вагітна; для того, щоб викупити у [PERSON] її частку у квартирі за адресою [ADDRESS] , в якій відповідач та позивач проживають разом з сином. Після припинення підприємницької діяльності він відразу влаштувався на роботу до ТОВ «Енергопрофіт», а потім намагався заробити за кордоном, де перебував з червня 2019 по 07 лютого 2020 року. В період перебування за кордоном відповідач турбувався про добробут дружини та дитини, здійснював грошові перекази дружині та дитині, привозив продукти, перерахував кошти. 11.11.2019 Відповідач прилетів в Україну та передав дружині особисто у руки - кошові кошти, що еквіваленті 800 доларам США та потім ще 400 доларів США витратив на сімейні потреби за тиждень перебування в Україні. 23.12.2019 відповідач знову передав дружині грошові кошти, які були використані на потреби сім`ї та навчання повнолітньої дочки. 08.02.2020 відповідач повернувся з-за кордону та передав на потреби сім`ї гроші у сумі, що еквівалентна 2000 доларам США та майже відразу влаштувався на роботу до ЕрАТ «Лекхім Харків». Крім того, кожного разу відповідач привозив з Угорщини по 10 кг сирів, вітамінів, та інших продуктів. У листопаді 2019 року, відповідач придбав для [PERSON] телефон, вартістю 9999,00 грн., у кредит в AT «УкрСиббанк», який виплачував він особисто. У 2020 році відповідач постійно придбавав продукти для потреб сім`ї. [PERSON] часто залишав дружині гроші на продукти готівкою, тому що не встигав купити їх самостійно, бо дуже багато працював. Відповідач також придбавав одяг та іграшки для дитини, сплачував за харчування сина у дитячому садку, що підтверджується виписками з його картки. Щодо відсутності у позивача права на утримання аліментів як дружини, відповідач зазначає, що на час подання цього відзиву шлюб між [PERSON] та [PERSON] не розірваний, тобто вони продовжують перебувати у шлюбі, щодо них не встановлений також режим окремого проживання і крім того, позивач не надав доказів свого проживання разом з дитиною віком до трьох років окремо від чоловіка, за іншої ніж чоловік адресою, тому вважає, що позовні вимоги, в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] як дружини з якої проживає дитина віком до трьох років, задоволенню також не підлягають. З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 09 березня 2021 року на адресу суду від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій остання просить відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Нежельської О.С. відхилити в повному обсязі, а її позовні вимоги задовольнити. 01 квітня 2021 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Бігданом О.А. подано клопотання про виклик свідків, яке в подальшому було задоволено судом. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що після того, як у відповідача стало погано з роботою, між сторонами по справі почали виникати конфлікти, які намагались владнати, їздили разом до м. Сватове до батьків відповідача, де він придбавав продукти для дитини. Відповідач допомагав батькам, та позичав гроші у [PERSON] для утримання своєї родини. Придбавач речі для сімї, іграшки. Через деякий час відповідач захворів та перестав їздити разом з [PERSON] до батьків. Свідок [PERSON] також повідомила суду, що відповідач придбавав продукти для сім`ї, приїжджав до батьків, згодом захворів. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Ніколаєв В.О. підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічно викладені у позовній заяві. Представник відповідача - адвокат Бігдан О.А. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з обставин викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2018 року, про що свідчить Свідоцтво про шлюб, видане Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 21 вересня 2018 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 12 вересня 2018 року. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщення осіб від 10.03.2021 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач у справі - [PERSON] та його неповнолітній син - [PERSON] . Позивачка у справі - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, проте фактично мешкає зі своїм сином - [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Зазначений факт, також підтверджується обставинами, які містяться у копії позовної заяви до суду про визначення місця проживання дитини, з тексту якої вбачається, що відповідач - батько дитини, переїхав проживати до своїх родичів, а позивачка разом з їхньою дитиною залишилась проживати за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу) підлягають частковому задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів, а саме у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Той факт, що відповідач подав заяву з інформацією про те, що його було звільнено з ПАТ «Лекхим", не впливає на його обов`язок сплачувати аліменти на утримання своєї дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає наступне. Так, згідно копії Наказу (розпорядження) № 292/В від 25.09.2018 року, вбачається, що позивачка [PERSON] з 25 вересня 2018 року по [INFO] перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до Довідки про доходи № 7 від 03.07.2020 року, позивачка [PERSON] за період з лютого 2018 року по грудень 2018 року отримала загальний дохід у сумі 68298,74 грн. Згідно до Довідки про доходи № 8 від 03.07.2020 року, позивачка [PERSON] за період з січня 2019 року по грудень 2019 року отримала загальний дохід у сумі 3884,37 грн. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4, 6 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Оскільки малолітній син сторін - [PERSON] , [INFO] проживає з позивачкою, що підтверджується матеріалами справи (зокрема копією позовної заяви про визначення місця проживання дитини), а тому відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її утримання до вказаного періоду. Відповідно до положень частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно довідки про доходи № 2 від 06.01.2021 року, встановлено, що відповідач [PERSON] працює на посаді механіка-налагоджувальника у Приватному акціонерному товаристві «Лекхім-Харків» та отримує заробітну плату, розмір якої за період з 01 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року склав 87310,10 грн. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які може сплачувати відповідач на користь позивача стосовно її утримання на строк до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, якій не протипоказана праця, інших дітей, непрацездатних дружини або батьків на утриманні не має, а тому має можливість сплачувати аліменти ще й на утримання позивачки до досягнення сином трьох років. Враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, вартість життя, обмеження позивача у можливості самостійно працювати, у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною, слід визначити розмір утримання на дружину в розмірі 1 135,00 грн., що не перевищує розміру прожиткового мінімуму, встановленого Законом, для відповідної соціальної групи (працездатної особи), оскільки останній має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці в силу свого працездатного віку та стану здоров`я і тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання 1135 грн. щомісяця, починаючи з 23.12.2020 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд в частині стягнення аліментів допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про судові витрати, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial