Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

27.09.2017 року до суду звернувся позивач ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ - Україна», з позовом про відшкодування шкоди, завданої в порядку дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу до відповідача [PERSON] 26.10,2017 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання - відповідача фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду дніпропетровської області від 26.10.2017 року відкрите провадження по справі та справу призначено до розгляду на 14.12.2017 року 14.12.2017 року розгляд справи відкладений для з'ясування позиції відповідача щодо заявлених позивачем клопотань. Справу призначено до розгляду на 19.02.2108 року. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 19.02.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 16611 грн. 48 коп. Та стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 20.11.2015 року між ПрАТ «СК «ПЗУ- Україна» та ТОВ «БІЛФІГНЕР ХСГ ФМ» було укладено Договір страхування транспортних засобів № АМ 104070, предметом якого є страхування автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER]. За цим договором (поліс ЦВ)) ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» взяло на себе обов'язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і в наслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник в свою чергу зобов'язався, дотримуватись умов договору страхування, передбачених ЗУ « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 29.06.2016 року в м. Дніпропетровську по вул. Сєрова, 27 трапилось ДТП за участю автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Під керуванням водія [PERSON],. та автомобіля «Daewoo», державний номер [NUMBER] ([NUMBER]) під керуванням відповідача 29.06.2016 року було складено протокол про дорожньо-транспортну пригоду (Европротокол), згідно якого відповідач визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення. До ПрАТ «СК «ПЗУ-Україна» звернувся потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком до умов Договору. Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із рахунку - звіту здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 16611 грн. 48 коп., що підтверджується платіжним дорученням. Позивачем направлялась відповідачу заява про здійснення страхового відшкодування в добровільному порядку, але жодних дій спрямованих на врегулювання даного спору зі сторони відповідача вчинено не було, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Згідно поданої заяви позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, при цьому пояснив, що він сплатив 200 грн., на відшкодування спричинених збитків. В подальшому виплату припинив, так як вважає, що нарахована сума відшкодування не відповідає дійсній спричиненій ним шкоді транспортному засобу потерпілого. Так як пошкодження транспортного засобу були незначними. Відповідачем також заявлялось клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи. Але в подальшому відповідач дане клопотання неп підтримав, пояснивши, що він звернувся за правовою допомогою та йому було роз'яснено, що на даний час таку експертизу провести вже не можливо, так як транспортний засіб відремонтований. Проте він не згодний із наданим розрахунком, вважає, що він здійснений особою, яка не мала право його проводити, тому вважає неналежним доказом. За вказаних обставин в задоволенні позовних вимог просить відмовити Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 20.11.2015 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ТОВ «БІЛФІГНЕР ХСГ ФМ» було укладено Договір страхування транспортних засобів № АМ 104070, предметом якого є страхування автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується копією договору страхування. За укладеним договором (поліс ЦВ)) ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» взяло на себе обов'язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і в наслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник в свою чергу зобов'язався, дотримуватись умов договору страхування, передбачених ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 29.06.2016 року в м. Дніпропетровську по вул. Сєрова, 27 трапилось ДТП за участю автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], та автомобіля «Daewoo», державний номер [NUMBER] ([NUMBER]) під керуванням відповідача 29.06.2016 року було складено протокол про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), згідно якого відповідач визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, що підтверджується копією повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду. В судовому засіданні відповідач також не заперечував свою вину у зазначеній вище дорожньо - транспортній пригоді. Таким чином винною особою у вчиненні зазначеної ДТП є відповідач за справою [PERSON], а автомобілі отримали механічні пошкодження. Данні обставини доказуванню не підлягають, так як відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України так як визнані відповідачем. Відповідно до звіту №PZU/2047/16 вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 19398.55 грн. Доводи відповідача, що даний висновок не може бути належним доказам спричиненої шкоди, так як складений особою, що не мала права його складати, суд вважає безпідставними, так як містить відомості про оцінювача ФОП [PERSON], з зазначенням номеру та дати кваліфікаційного свідоцтва, номер та дату посвідчення про підвищення кваліфікації та стаж роботи в даній галузі. Таким чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України зазначений вище звіт є письмовим доказом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України даний звіт відноситься до предмету доказування, так як обґрунтовує суму спричиненої шкоди в результаті пошкодження автомобіля під час ДТП, тому є належним доказом. В свою чергу будь-яких доказів на спростування відомостей, зазначених у наданому позивачем звіті про вартість спричиненої шкоди, відповідачем не надано. Крім того, відповідачу ще до відкриття провадження у справі було відомо про розмір відшкодування, яке він має повернути страховій компанії, так як відповідачем надані копії платіжних доручень відповідно до яких він частково перерахував кошти на відшкодування страхової виплати, що підтверджується копіями доручень, від 04.04.2017 року та від 16 травня 2017 року. Проте, відповідач заперечень до розміру спричиненої шкоди своєчасно не пред'являв, клопотань про повторне(додаткове) оцінювання не заявляв. Доводи відповідача про те, що він також має страховий поліс. І відповідне відшкодування повинна була здійснити його страхова компанія, суд також вважає безпідставними, так як відповідач особисто повинен був повідомити страховій компанії про наявність страхового випадку. І мав право оскаржувати дії страхової компанії у випадку відмови виплатити таке відшкодування. Позивачем на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із рахунку-звіту здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 16611 грн. 48 коп., що підтверджується платіжним дорученням 04 серпня 2016 року Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» - До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 29 ЗУ « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 26 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки ". До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержали страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки Виходячи з вищевикладеного судом встановлено, що позивачем виплачене страхове відшкодування страхувальнику в сумі 16611. 48 грн., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Дана сума частково відшкодована позивачу відповідачем в сумі 200 грн. Розмір невідшкодованої відповідачем виплати складає: 16611.48 грн., - 200 грн. = 16411.48 грн. Відповідно суд вважає за можливе стягнути дану суму з особи, винної у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди, відповідача [PERSON], на користь позивача, яким було виплачене потерпілому страхове відшкодування Так як відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно доч.1 ст. 1190 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 1400 грн.

Outcome: partial