Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вимоги за яким зменшила заявою від 17.11.2020 р. Просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] [INFO] та доньки - [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень на кожну дитину , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 12 липня 2013 року вона, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у відділі ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 804 . Шлюб розпався. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : сина - [PERSON] [INFO] та доньку - [PERSON] [INFO] . Відповідач матеріальну допомогу на дітей в добровільному порядку не надає, хоча має можливість її надавати, так як є працездатним, немає інших утриманців, має неофіційний дохід. Діти ростуть, що в свою чергу призводить до щосезонної необхідності купівлі одягу та взуття. Внаслідок інфляційних процесів та необхідності забезпечення гармонійного розвитку дітей, несе витрати по купівлі продуктів харчування, забезпечення гармонійного розвитку, оплачує комунальні послуги за житло, де проживають діти. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву згідно якої підтримала заяву про зменшення позовних вимог від 16.11.2020р., просила позов задовольнити, при розгляді справи вирішити питання розподілу судових витрат. Просила розгляд справи проводити без її участі та участі її представника адвоката Бухти Н.А. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги відповідно до заяви від 16.11.2020р. визнав, не заперечив проти задоволення позову. Розгляд справи просив провести у його відсутність . Ухвалою Рівненського міського суду від 06.08.2020 р. відкрите спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.07.2013р. відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 804 . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , про що 05.12.2013 р. зроблено актовий запис № 3175, зареєстрований відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції, та [PERSON] , [INFO] , про що 30.06.2016 р. зроблено актовий запис № 1708, зареєстрований Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області. З оглянутих судом довідок № № 9526, 9531, 9536 про реєстрацію місця проживання особи , виданими Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг РМР вбачається, що діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за місцем проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з долучених копій письмових документів, на які позивачка посилається як на докази та які були досліджені в судом, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] є часто хворіючими дітьми, що підтверджується оглянутими судом копіями медичних документів, довідок, консультаційних висновків спеціалістів, епікризів, витягами з мед.карток, а також вбачається, що позивачка здійснила оплату благодійного внеску на користь спортивної секції, яку відвідує син [PERSON] на суму 500 грн. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум для На дитину віком дo 6 років починаючи з січня 2020 - 1779 грн., з липня - 1859 грн., з грудня - 1921 грн., на дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв починаючи з січня 2020 - 2218 грн., з липня - 2318 грн., з грудня - 2395 грн. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4) Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових . Згідно ч.1 ст. 141 СК України, мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За ч.2 , розірвання шлюбу між батьками , проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст. 157 цього Кодексу. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Відповідно до ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За ст. 191 СК , аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи встановлені по справі обставини, рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, та з метою забезпечення прав дітей на матеріальне утримання, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей за рішенням суду у твердій грошовій сумі, у розмірі по 1100,00 грн. на кожну дитину, що не порушує вимоги ст.182 СК, та є не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дати звернення до суду - 21.07.2020 р. і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 21.07.2020 р. по 21.08.2020 р. - допустити до негайного виконання. Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 840,80 грн. за вимогу про стягнення аліментів від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 7, 180,181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial