Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

23 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що з 09 листопада 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилась дитина - донька [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 листопада 2012 року шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з матір'ю, однак домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку між сторонами не досягнуто, позивач самостійно несе витрати на утримання дитини, врегулювати питання про сплату аліментів на утримання дитини в досудовому порядку відповідач не погоджується, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Крім того, просить врахувати, що доходів позивача не вистачає для належного утримання дитини, враховуючи вік та потреби дитини, в той же час відповідач є особою працездатного віку, військовослужбовець, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Також, позивач просить визначити дату початку стягнення аліментів з 28 лютого 2014 року, оскільки саме тоді вона вперше звернулась до відповідача з письмовою вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини, але у зв'язку з тим, що відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків, право на отримання аліментів на утримання дитини було порушено, тому вважає що має всі законні підстав для стягнення аліментів за минулий час. (а.с. 1-3) Позивач та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав до суду заяву, про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с. 32) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою, яка вказана в позовній заяви, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про отримання судової повістки про виклик до суду відповідачем, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як убачається з матеріалів справи, з 09 листопада 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилась дитина: донька - [PERSON], [INFO], на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 листопада 2012 року шлюб між сторонами припинено, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з матір'ю. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітня дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Відповідач [PERSON] батько дитини, є особою працездатного віку, військовослужбовець, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" де встановлено з 01 січня 2015 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1032,00 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 1286,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягненя литиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть докази того, що він вжив заходів щодо одержання аліментів із відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Разом з тим суд не убачає підстав для задоволення вимоги позивача щодо визначення дати початку стягнення аліментів саме з 28 лютого 2014 рок, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що [PERSON] до звернення з позовом про стягнення аліментів вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, оскільки сам факт наявності письмової вимоги про сплату аліментів на утримання дитини, не є беззаперечним доказом обізнаності відповідача про її існування, серед іншого відсутні докази вручення та/або направлення вказаної вимоги відповідачу, у зв'язку з чим аліменти повинні бути присуджені від дня пред'явлення позову, тобто з 23 січня 2015 року. В порядку п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімум на дитину відповідного віку, у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Враховуючи наведене та

Outcome: partial