Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2011 року постановлено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 07.04.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що в даний час відповідач має сплачувати більший розмір аліментів, оскільки дочка потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні та розвитку. Просить суд, змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини з 500 грн. на 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2019 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У встановлений в ухвалі суду строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що його матеріальне становище суттєво змінилось в гіршу сторону, від сплати аліментів він не ухиляється, сплачує їх відповідно до встановленої суми, оскільки немає постійної роботи і достатніх стабільних доходів. Крім того допомагає дідусеві з бабусею, які на сьогоднішній день є пенсіонерами. Відносно вимоги позивача, щодо стягнення додаткових витрат на придбання слухового апарату заперечує повністю, у зв`язку з тим, що до позовної заяви долучено товарний чек, з якого слідує, що платником за придбання слухового апарату є « [PERSON] », що ставить під сумнів придбання слухового апарату саме для дитини, оскільки, про те, що дочка використовує слуховий апарат йому нічого не відомо. Просив суд в позов задовольнити частково, а саме: стягувати з нього 1109 грн. аліментів на утримання дитини. В задоволенні вимог щодо стягнення додаткових витрат просив відмовити. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Крім того суду пояснив, що його довірителька отримує мінливий дохід в розмірі 4400 грн. в місяць. Вказаних коштів та аліментів, які стягуються за рішенням суду їй не вистачає для належного утримання дитини. Просить суд, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Зазначив,\~що отримує\~доходи в\~межах 4000\~грн.\~в місяць.Просить суд, позов задовольнити частково. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав пояснення відповідача. Просив суд позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2011 року, яке набрало законної сили, постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. (а.с. 4). Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з збільшенням потреб та розвитку дитини, підвищенням рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини віком від 6 до 18 років, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] щодо збільшення розміру аліментів є обґрунтованими. Із матеріалів справи вбачається, що неповнолітня [PERSON] має захворювання, пов`язанні із вадами слуху, у зв`язку з чим їй визначено необхідність слухопротезовання апаратом. (а.с.60 зворот). За таких обставин, суд вважає, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на користь позивача у збільшеному розмірі, оскільки є працездатним, здоровим, отримує щомісячні доходи в розмірі 4000 грн. Разом з тим, суд оцінює критично та не бере до уваги надані позивачем, виписки та довідки про відсутність у нього доходів та будь-якого нерухомого майна, оскільки, дані обставини та стан здоров`я відповідача не позбавляють його можливості працювати та отримувати дохід. Інших доказів погіршення матеріального стану чи здоров`я відповідача, суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача в обґрунтування розміру аліментів в розмірі 2000 грн. на дитину щомісячно, оскільки, на думку суду, вказана сума є дещо завищеною, та належним чином не доведена наявність саме таких витрат у [PERSON] на утримання доньки. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.18 своє постанови N 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є дитиною-інвалідом та потребує додаткових витрат (а.с.8). Із матеріалів справи вбачається, що позивачка понесла документально підтвердженні додаткові витрати пов`язані з придбанням слухового апарату для дитини у розмірі 7115,00 грн., а тому вимога позивача про стягнення додаткових витрат в розмірі 3557,50 грн. підлягає до задоволення, оскільки, як передбачено СК України, обов`язок утримувати дітей полягає в рівних частинах на обох батьків (а.с. 9.10). Крім того, доводи відповідача, щодо сумнівності та недоцільності придбання слухового апарату для доньки, спростовуються наданими позивачем виписками з державної установи «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної Академії медичних наук України» та Комунального закладу «Луцька міська дитяча поліклініка» (а.с.57-60). У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial