Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому, після неодноразового збільшення розміру позовних вимог, просить (а.с. 162-167): 1.Визнати спільною сумісною власністю сторін наступне майно: -мопед Хонда білий 1992 року виробництва, д.н. АМАА0640, шасі № AF381007555, двигун №AF38Е1007625, вартістю 5000 гривень; -газовий котел «Тетерів 10», вартістю 1839 гривень; -газову колонку (водонагрівач проточний газовий побутовий) NEWA-4513, вартістю 1560 гривень; -грошовий вклад з нарахованими та виплаченими відсотками у сумі 78956 гривень 68 копійок, що був внесений на депозитний рахунок № 26359623345807 у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк»; -вартість ремонтно-будівельних робіт в сумі 209450 гривень, що були проведені в ? частині будинку № 12 по вул. Кармелюка в м. Малині Житомирської області, що належить на праві власності [PERSON]; всього майна на загальну суму 296805 гривень 68 копійок. 2.Поділити між сторонами спільне майно наступним чином: Виділити [PERSON]: -мопед Хонда білий 1992 року виробництва, д.н. АМАА0640, шасі № AF381007555, двигун №AF38Е1007625, вартістю 5000 гривень; -газовий котел «Тетерів 10», вартістю 1839 гривень; -газову колонку (водонагрівач проточний газовий побутовий) NEWA-4513, вартістю 1560 гривень; -грошовий вклад з нарахованими та виплаченими відсотками у сумі 78956 гривень 68 копійок, що був внесений на депозитний рахунок № 26359623345807 у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк»; -вартість ремонтно-будівельних робіт в сумі 209450 гривень, що були проведені в ? частині будинку № 12 по вул. Кармелюка в м. Малині Житомирської області, що належить на праві власності [PERSON]; а всього виділити [PERSON] майна на загальну суму 296805 гривень 68 копійок. Стягнути з [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя на користь [PERSON] грошову компенсацію за ? частину спільного сумісного майна подружжя в сумі 148402 гривні 84 копійки. Відповідач подав зустрічний позов в якому також, після збільшення розміру позовних вимог просить (а.с. 103-106): 1.Визнати його особистою приватною власністю: -депозитний вклад, який знаходився на депозитному рахунку № 26359623345807 у ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 70000 гривень, разом з нарахованими по ньому процентами; -газовий котел «Тетерів 10», вартістю 1839 гривень; -газову колонку (водонагрівач проточний газовий побутовий) NEWA-4513, вартістю 1560 гривень; -грошові кошти, вкладені у вартість будівельних матеріалів; 2.Визнати, що будівельні роботи виконані відповідачем та його рідними. 3.Визнати спільною сумісною власністю сторін наступне майно: -кухонний гарнітур, вартістю 2300 гривень; -вітальню, вартістю 1500 гривень; -холодильник двухкамерний «Атлант», вартістю 3500 гривень; -газову чотирьохкамфорну плиту, вартістю 1500 гривень; -кольоровий телевізор кристал, вартістю 1200 гривень; -електродуховку, вартістю 450 гривень; -диван «Малютка», вартістю 700 гривень; -два DVD-програвачі, на суму 1200 гривень; -комп?ютер, вартістю 4000 гривень; -праску, вартістю 250 гривень; -електричну швейну машинку, вартістю 300 гривень; -дві механічні швейні машинки, на суму 350 гривень; -мопед Хонда, вартістю 5000 гривень; а всього майна на суму 18650 гривень. 4. Виділити [PERSON] мопед Хонда, а відповідачу все інше вищевказане майно. В судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали та пояснили, що сторони за час перебування у шлюбі придбали: мопед Хонда вартістю 5000 гривень, газовий котел «Тетерів 10» вартістю 1839 гривень, газову колонку NEWA-4513 вартістю 1560 гривень. Крім того на депозитному рахунку № 26359623345807 у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» у них перебували кошти в розмірі 78956 гривень 68 копійок, а також на ремонт частини будинку, яка належить відповідачу, витратили 209450 гривень. Все вищевказане майно та кошти є їх спільною сумісною власністю, а тому просить позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити за безпідставністю. Відповідач і його представник заперечили проти первісного позову. Одночасно підтримали зустрічний позов та пояснили, що сторони за час спільного проживання придбали: кухонний гарнітур вартістю 2300 гривень, вітальню вартістю 1500 гривень, холодильник двухкамерний «Атлант» вартістю 3500 гривень, газову чотирьохкамфорну плиту вартістю 1500 гривень, кольоровий телевізор кристал вартістю 1200 гривень, електродуховку вартістю 450 гривень, диван «Малютка» вартістю 700 гривень, два DVD-програвачі , на суму 1200 гривень, комп?ютер вартістю 4000 гривень, праску вартістю 250 гривень, електричну швейну машинку вартістю 300 гривень, дві механічні швейні машинки на суму 350 гривень, мопед Хонда, вартістю 5000 гривень. Саме це майно є їх спільною сумісною власністю. Депозитний вклад, який знаходився на депозитному рахунку № 26359623345807 у ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 70000 гривень, разом з нарахованими по ньому процентами, газовий котел «Тетерів 10» вартістю 1839 гривень, газова колонка (водонагрівач проточний газовий побутовий) NEWA-4513 вартістю 1560 гривень та грошові кошти вкладені у вартість будівельних матеріалів є його особистою приватною власністю. За таких обставин просить зустрічний позов задовольнити, а в задоволенні первісного позову відмовити за безпідставністю. Суд заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] Анатоліївни про поділ майна підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 1999 року (а.с. 6), який був розірваний рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 02 червня 2014 року (а.с. 7-8). За час перебування у шлюбі вони придбали (нажили) наступне майно: -17.07.2010 року мопед «Хонда» 1992 року виробництва, д.н. АМАА0640, шасі № AF381007555, двигун №AF38Е1007625 (а.с. 14); -10.12.2008 року котел «Тетерів 10» (а.с. 54); -08.12.2008 року газову колонку (водонагрівач проточний газовий побутовий) NEWA-4513 (а.с. 55); -78956 гривень 68 копійок (з них 70000 гривень вклад, а решта проценти), які знаходились на депозитному рахунку № 26359623345807 у ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 37, 46-47). Дані обставини підтверджуються обліковою карткою транспортного засобу (а.с. 14), гарантійним талоном і товарним чеком (а.с. 54), гарантійним талоном і накладною (а.с. 55) та заявою про вклад і випискою по рахунку (а.с. 37, 46-47). Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що кошти на депозитному рахунку № 26359623345807 у ПАТ КБ «Приватбанк» належать йому особисто, оскільки подаровані матір?ю [PERSON] на підставі договору дарування від 30 квітня 2013 року (а.с. 35). Згідно цього договору, який укладений у простій письмовій формі, [PERSON] подарувала відповідачу кошти в розмірі 64000 гривень. Згідно ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. До валютних цінностей, відповідно до Декрету КМ України від 19.02.1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", відноситься і валюта України. Відповідно до абзацу 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Отже для цілей ст. 719 ЦК України неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 17 гривень. 64000 гривень перевищують п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а тому договір між відповідачем та [PERSON] повинен бути укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Вищевказаний договір дарування коштів нотаріально не посвідчений, а тому є нікчемним. Також суд не приймає до уваги акт від 18 серпня 2014 року складений особами, які перебували в будинку відповідача, про те, що сторони у 2009-2011 роках придбали наступне майно (а.с. 38): -кухонний гарнітур, вартістю 2300 гривень; -вітальню, вартістю 1500 гривень; -холодильник двухкамерний «Атлант», вартістю 3500 гривень; -газову чотирьохкамфорну плиту, вартістю 1500 гривень; -кольоровий телевізор кристал, вартістю 1200 гривень; -електродуховку, вартістю 450 гривень; -диван «Малютка», вартістю 700 гривень; -два DVD-програвачі, на суму 1200 гривень; -комп?ютер, вартістю 4000 гривень; -праску, вартістю 250 гривень; -електричну швейну машинку, вартістю 300 гривень; -дві механічні швейні машинки, на суму 350 гривень; -мопед Хонда, вартістю 5000 гривень; оскільки факт придбання цього майна, його вартість та наявність не підтверджуються об?єктивними, належними та допустимими доказами: чеками, квитанціями, гарантійними талонами, технічними паспортами і т.п. Разом з тим кошти в розмірі 78956 гривень 68 копійок, які знаходились на депозитному рахунку № 26359623345807 у ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 37, 46-47), були витрачені (зняті з рахунку) ще до розірвання шлюбу (а.с. 7-8). Відповідно до ст. ст. 64, 65 СК України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя може бути укладений без виділу цієї частки. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Таким чином СК України встановлює презумпцію наявності згоди другого з подружжя при розпорядженні майном, що є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач не надала доказів того, що відповідач використав кошти в своїх інтересах, а не в інтересах сім?ї. Отже суд враховує, що на час припинення спільного ведення господарства спільною сумісною власністю сторін є: мопед «Хонда» 1992 року виробництва, д.н. АМАА0640, шасі № AF381007555, двигун №AF38Е1007625 (а.с. 14); котел «Тетерів 10»; газова колонка (водонагрівач проточний газовий побутовий) NEWA-4513. Враховуючи це, суд, на підставі ст. ст. 60, 61 СК України визнає мопед «Хонда» 1992 року виробництва, д.н. АМАА0640, шасі № AF381007555, двигун №AF38Е1007625; котел «Тетерів 10» та газову колонку (водонагрівач проточний газовий побутовий) NEWA-4513 спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Однак суд відмовляє сторонам в розподілі цього майна, оскільки вони не погодили його вартість і жодна із сторін не надала доказів дійсної вартості цього майна на час розгляду справи. Також суд відмовляє з вищевказаних підстав і у визнанні іншого майна спільною сумісною власністю сторін або особистою приватною власністю будь-кого з них, а також в його розподілі. Крім того суд відмовляє у визнанні спільною сумісною власністю сторін чи власністю будь-кого з них та в розподілі коштів в розмірі 209450 гривень (а.с. 146-159), які витрачені для проведення ремонту в ? частині будинку № 12 по вул. Кармелюка в м. Малині Житомирської області, яка належить відповідачу на праві власності (а.с. 32), оскільки суд повинен встановити обсяг майна, що є спільною сумісною власністю сторін, на час припинення спільного ведення господарства. Ці ж кошти витрачені на ремонт будинку під час спільного проживання сторін за їх взаємною згодою і на час припинення спільного ведення господарства їх не існувало. До того ж сторони не надали доказів хто, коли та в яких розмірах витрачав кошти на ремонт будинку. Разом з тим, відповідно до ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже позивач має право не на розподіл коштів, які вона витратила на утримання майна відповідача, а, у випадку доведеності, на визнання майна або доходу від нього спільною сумісною власністю. Суд також відмовляє за безпідставністю і у визнанні того, що будівельні роботи виконані відповідачем та його рідними. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача та з позивача на користь відповідача понесених ними на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не відшкодовує позивачу витрати на проведення експертизи, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні тих вимог, для підтвердження яких вона заявляла клопотання про проведення експертизи. Враховуючи вищевказане,

Outcome: partial