Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

30 червня 2016 р. заявник [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] з березня 2007 року по [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 серпня 2013 року, актовий запис № 5737. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить останній на підставі свідоцтва про право власності від 05 грудня 2006 року, виданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3208 та свідоцтва про право на спадщину від 05 грудня 2006 року, виданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3211, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 60832743 від 07 червня 2016 року. [PERSON] з 1998 року приходилася заявнику тещою, оскільки з її рідною дочкою - [PERSON] він проживав однією сім'єю як подружжя без реєстрації шлюбу з 1998 року до часу її смерті [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 липня 2001 року, актовий запис № 5128. Після смерті дочки [PERSON] підтримувала з ним стосунки, вони вітали один одного зі святами, днями народження, неодноразово заявник допомагав їй в побуті, шляхом ремонту електричних приладів в квартирі, мереж водопостачання та каналізації, в придбанні їжі та ліків, оплаті комунальних послуг. До лютого 2007 року [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком - [PERSON] до його смерті. Після смерті чоловіка [PERSON], враховуючи стосунки, що склалися між ними за такий тривалий час, заявник не залишився байдужим до її стану і одразу сам переїхав на деякий час пожити до [PERSON], оскільки на той час їй потрібен був постійний нагляд та допомога. Згодом вони почали спільно проживати, стали бути по'вязані спільним побутом, мати взаємні права та обов'язки. В розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті [PERSON] [PERSON] прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявляв про відмову від спадщини. Але не зважаючи на факт прийняття спадщини, необхідно було оформити свідоцтво про прийняття спадщини і 07 червня 2016 року він звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Царєйкина М.М. з заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON], у зв'язку з чим була заведена спадкова справа № 39/2016. Але, як листом приватного нотаріуса ДМНО Царєйкіна М.М. за № 186/01-16 від 24 червня 2016 року, так і в особистій розмові йому було роз'яснено, що необхідно буде надати безспірні докази того, що вони з [PERSON] проживали однією сім'єю не менш як п'ять років до її смерті і у разі якщо у неї інших спадкоємців першої - третьої черги за законом не буде, то лише за такої умови заявник можеуспадкувати як спадкоємець четвертої черги за законом. Враховуючи викладене, заявник просив суд встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] з березня 2007 року по [INFO] року. Заявник у судове засідання не з'явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав в повному обсязі та наполягав на її задоволенні. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заінтересована особа приватний нотаріус ДМНО Царєйкін М.М. у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів та просив долучити належним чином завірену копію спадкової справи. Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 серпня 2013 року, актовий запис № 5737. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 05 грудня 2006 року, виданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3208 та свідоцтва про право на спадщину від 05 грудня 2006 року, виданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3211, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 60832743 від 07 червня 2016 року. Дочка спадкодавця [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 липня 2001 року, актовий запис № 5128. В розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті [PERSON] заявник [PERSON] прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявляв про відмову від спадщини. Відповідно до заяви від 07 червня 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Царєйкина М.М. про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON], у зв'язку з чим була заведена спадкова справа № 39/2016. Згідно довідки житлово-будівельного кооперативу -118 «Ореол» № 68 від 24 червня 2016 року [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] без реєстрації місця проживання разом з [PERSON] з березня 2007 року по час смерті [INFO] року. Згідно матеріалів спадкової справи № 39/2016, що заведена приватним нотаріусом ДМНО Царєйкіним М.М. з 07 червня 2016 року спадкоємцями, які звернулися із заявами про відкриття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON] є заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON], спадковий договір за участю відчужувача [PERSON] та заповіт від імені спадкодавця відсутні, заходи охорони спадкового майна після померлої [INFO] року [PERSON] не вживалися. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до абз. 5 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 р. № 5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає справи про встановлення факту який безпосередньо породжує юридичні наслідки, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю із спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім"ї, тощо. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина перша ст. 256 ЦПК містить перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. У відповідності до ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відносини, які склалися між заявником та спадкодавцем [PERSON] слід розцінювати як сімейні, оскільки встановлені обставини, які б засвідчували реальність сімейних відносин, які склалися між останніми та факт проживання заявника та спадкодавця однією сім'єю з березня 2007 року по [INFO] року, підтвердилися матеріалами справи, доведено, що на час смерті спадкодавця [PERSON], заявник [PERSON] мешкав разом із нею, забезпечував їй необхідний у похилому віці постійний догляд, вів із нею спільне господарство. А тому при таких обставинах, та враховуючи неможливість в інший спосіб встановити факт проживання однією сім'єю, а встановлення даного факту необхідне заявнику для виникнення майнових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, заяву про встановлення факту проживання однією сім'єю, понад п'ять років, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved