Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

05.10.2017 року позивач Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 19753,01 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначив, що 06.11.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № ZPXRR460246493, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 11215,23 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач не виконує покладені на неї заявою зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом. В наслідок чого станом на 13.05.2017 року утворилася заборгованість в сумі 19753,01\~\~грн., в зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.\~\~ Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій прохав слухати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково про, що надав до суду власні заперечення проти позову. Обґрунтовуючи тим, що позовна заява від 06.06.2017 року № б/н надійшла до суду 05.10.2017 року. Отже, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією в сумі 1256,08 грн. (з 11.07.2014 року по 04.10.2014 року), та по пені в сумі 3596,33 грн. (з 24.02.2014 року по 01.10.2016 року) предявлені після закінчення строку позовної давності. \~Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк"\~підлягає\~\~ частковому задоволенню\~\~з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~встановлено, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та\~ЦК України. Судом встановлено, що 06.11.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № ZPXRR460246493, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 11215,23 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідач належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 13.05.2017 року має заборгованість 19753,01 гривень. Згідно\~ст.527 ЦК України\~\~боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено\~\~договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. В позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 7836,61 грн., по відсоткам за користуванням кредитом в сумі 5,52 грн., по пені в сумі 7443,59 грн., та комісії в сумі 3050,48, а також штраф в сумі 1416,81 грн. (фіксований та процентний). Період розрахунку становить понад 3 роки (з 06.11.2013 року по 06.05.2017 року.). Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом. У відповідності до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, виходячи із згаданої вище норми, з урахуванням норми п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК, неустойка (штраф, пеня) підлягає стягненню у межах трирічного строку позовної давності за період фактичного невиконання основного зобовязання, але не більше ніж за один рік. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Нормою частини третьої\~статті 267 ЦК України\~встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-70/0/4-13, у разі якщо відповідач подав заперечення проти позову, посилаючись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності. Також з наданої довідки про умови кредитування сторонами передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. У той самий час, вищевказаними Умовами та Тарифами передбачено сплату штрафів як вид цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів та оплати процентів, що є подвійною відповідальністю боржника (п. 2.1.1.12.6.1., п. 2.1.1.12.7.4., п. 2.1.1.7.6., п. 2.1.1.12.6.2. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, атому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст.. 360-7 ЦПК України. Тому на таких обставинах, відсутні підстави для задоволення позову в частині щодо стягнення з [PERSON] штрафів у сумі 1416,81 грн. З огляду на те, що позовна давність за вимогами позивача про стягнення заборгованості за комісією в сумі 1256,08 грн. (з 11.07.2014 року по 04.10.2014 року), по пені в сумі 3596,33 грн. (з 24.02.2014 року по 01.10.2016 року), а також штраф в сумі 1416,81 грн. на час пред'явлення позивачем цього позову - сплила, за таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині цих вимог - не\~підлягають задоволенню. Таким чином суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково та стягнути з останньої на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в сумі 10536,49 грн., Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно відповідно до задоволених судом вимог позивача у розмірі 853,46 грн.

Outcome: partial