Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

21.09.2020 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4500 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 17.09.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач вказує, що від шлюбу з відповідачем вони мають дочку [PERSON] , яка народилась [INFO] , але відповідач перестав їй надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка за станом свого здоров`я потребує лікування та особливої психолого-педагогічної корекції. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі з викликом сторін. 09 листопада 2020 року відповідач у приміщенні суду особисто отримав копію ухвали від 26.10.2020 р. про відкриття провадження у справі. Протягом встановленого судом 5-деного строку заяви із запереченнями проти розгляду справу у порядку спрощеного провадження до суду не подав, а тому подана заява з цього питання 17.11.2020 р. не підлягає задоволенню. Відзив на позовну заяву до початку розгляду справи по суті до суду не надходив. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Бутко Є.П. позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити та надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, проти задоволення позову [PERSON] заперечував, пояснивши суду, що усе їх з відповідачем спільне життя потреби родини забезпечував тільки він, у зв`язку із чим на побутовому ґрунті у них постійно виникали з позивачем суперечки, що призвело до погіршення їх сімейних стосунків та, як наслідок розірвання шлюбу в жовтні 2020 р. Аліменти на утримання їх дочки він погоджується виплачувати лише в сумі 1200 грн., так як за місцем своєї роботи отримує невелику заробітну плату, а інших джерел доходу не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони по даній справі [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2020 року шлюб між сторонами по даній справі було розірвано. Судом встановлено, що станом на час розгляду даної справи судом відповідач з сім`єю не проживає, сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини, відповідач перестав надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання їх дитини. Позивач [PERSON] проживає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалось в судовому засіданні відповідачем [PERSON] . Позивачем в судовому засіданні доведено, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти, так як є працездатною та працевлаштованою особою -\~працює столяром у ТОВ «ВІК «ХІТЛАЙН» (ЄДРПОУ 37999261) та отримує середньомісячний дохід у розмірі 15000 грн щомісячно. Частина 2 ст. 51 Конституції України закріплює обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При цьому розмір аліментів на одну дитину, в редакції\~Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.07.2017 року, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей. Суд дійшов висновку, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу своєї дитині [PERSON] , так як є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має. Відповідач [PERSON] має постійне місце роботи у ТОВ «ВІК «ХІТЛАЙН» (ЄДРПОУ 37999261) де працює столяром та отримує середньомісячний дохід у розмірі 15000 грн щомісячно. Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити їх розмір у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Оскільки відповідач має постійний дохід, тому суд визначає розмір аліментів у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 21.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно\~стягнути з\~відповідача в дохід держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial