Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

11.08.2014 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, з заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час. Свої вимоги мотивує тим м, що він народився [INFO] в с. Бабин, Гощанського району, Рівненської області і до сьогоднішнього часу постійно проживав на території України. 22.11.1978 року Тарутинським РВВС в Одеській області йому біло видано паспорт, серії [NUMBER], зразка СССР, 19.11.1992 року він отримав паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий Красноармійським МВ ГУМВС України в Донецькій області, який їм було втрачено у 2013 році, у зв'язку з чим він був змушений звернутись з відповідною заявою до Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області, однак у видачі паспорту йому було відмовлено у зв'язку з тим, що не встановлено належності [PERSON] до громадянства будь-якої країни, рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, просив суд її задовольнити. Представник Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви, мотивуючи тим, що під час розгляду справи, заявник не довів ті обставини, на які він у ній посилався. Заслухавши пояснення заявника, представника зацікавленої особи, пояснення допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до висновку Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області від 05.04.2014 року заявнику відмовлено в документуванні паспортом громадянина України, у зв'язку з відсутністю реєстрації постійного місця проживання в Україні на момент проголошення незалежності України, тобто станом на 24.08.1991 року. (а.с.13) Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Бабин, Гощанського району, Рівненської області. (а.с. 6) Як вбачається з копії домової книги Маразліївської сільради, заявник був зареєстрований в с. Романівка Білгород-Дністровського району з 06.10.1983 року по 31.07.1989 рік. (а.с. 7-8) Згідно довідки №742 від 24.12.2013 року, виданої виконавчим комітетом Маразліївської сільської ради, [PERSON], [INFO], був зареєстрований по Маразліївській сільській раді і проживав в с. Романівка з 21.08.1983 року по 31.07.1989 року. 31.07.1989 року вибув в село Олександрівка Тарутинського району Одеської області. Згідно записів по господарській книзі Маразліївської сільської ради 01.01.2000 року по 01.10.2001 року проживав в [ADDRESS] без реєстрації. З жовтня 2001 року по червень 2005 року перебував у місцях позбавлення волі. Після повернення з місць позбавлення волі постійно проживає в селі Романівка, без реєстрації, на житловій площі сестри. (а.с. 9) Згідно архівної довідки від 27.01.2014 року №3-133 виданої Білгород-Дністровською районною радою, по документам трудового архіву Білгород-Дністровської районної ради, встановлено, що в архівному фонді сільськогосподарського кооперативу "Светлый путь" значиться [PERSON], роки роботи в колгоспі з 1967 року по 1974 рік., з 1983 року по 1988 рік., 1995 рік. (а.с. 11-12) Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які були приведені до присяги свідка та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо не правдиві показання (а.с.26,27), пояснили, що дійсно [PERSON] проживає на території села Маразліївка, Білгород-Дністровського району вже дуже довгий час, у тому числі і по теперішній. При цьому свідки не змоги в судовому засіданні навести суду конкретні часові періоди, та пояснили, що не знають де мешкав [PERSON] станом на 24.08.1991 року. В свою чергу заявник, під час розгляду справи пояснив суду, про те, що не точно не пам'ятає де від проживав саме у 1991 році, при цьому він згадував такі населені пункти як село Олександрівка, Тарутинського району Одеської області, села Великомар'янівка та Маразліївка, Білгород-Дністровського району Одеської області. Задля повного та всебічного з'ясування обставин, які б могли вплинути на результат розгляду справи, а також сприяючи заявнику у розгляді справи, судом були направлені відповідні запити до сільських рад, згаданих вище населених пунктів, але з письмових відповідей, які були отримані судом, не вбачається, [PERSON] проживав та був зареєстрований на території України, саме станом на 24.08.1991 року. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство» передбачено, що особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама постійно проживала на інших територіях, що входили на час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, реєструється громадянином України. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Проживання на території України на законних підставах згідно зі ст.1 Закону України «Про громадянство» - це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Таким чином, заявник не надав суду, під час розгляду заяви, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України належних та допустимих доказів, того, що він проживав на території України станом на 24.08.1991 року, але при цьому довів факт його проживання на території України з 1992 року по теперішній час, а тому заява має бути задоволена частково.

Outcome: partial