Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

18.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей з [PERSON] .. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що вона та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 04.09.2009 року. Від шлюбу мають трьох дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] [INFO] . Вона самостійно здійснює повне матеріальне забезпечення , утримання та догляд малолітніх дітей, а відповідач тільки зрідка надає грошові кошти на їх утримання, незважаючи на те, що є працездатним, отримує дохід від господарської діяльності, інших утриманців не має. Посилаючись на те, що відповідач має дохід від якого може виділяти частку на утримання дітей, однак участі у вихованні дітей не приймає, матеріальну допомогу на їх утримання надає не регулярно, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх спільних дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 4 000 гривень на кожну дочку до досягнення ними повноліття, але не менше 1/5 частини усіх видів його заробітку )доходів) щомісячно. Також відшкодувати понесені витрати на правничу допомогу. Провадження у справі відкрито 02.01.2020 року з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 04.06.2020 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] повідомила суду, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, про який заявила позивачка. Відповідач працює в ТОВ «БТІ Юкрейніан Груп» на посаді інженера, його дохід складає 4 723,00 грн. За час перебування у шлюбі з позивачкою ними було придбано неухоме майно, право власності на яке зареєстровано на ім`я позивачки. Частина майна останньою передана в оренду, за отримувану орендну плату позивачка утримує дітей. Відповідач дуже любить своїх дітей, не відмовляється від їх забезпечення, має можливість сплачувати аліменти на їх утримання в твердій сумі в розмірі 2 000 гривень на одну дитину, що буде складати загальну суму 6 000 гривень. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені вимоги про стягнення аліментів саме в розмірі 12 000 гривень на трьох дітей, посилаючись на те, що позивачка самостійно утримує дітей та забезпечує їх повноцінний гармоніний розвиток, що потребує значного фінансового забезпечення. Стверджували, що відповідач здійснює господарську діяльність від якої має значні доходи, виористовує за призначенням нерухоме майно, що належить виключно позивачці, в повсякденному користуванні має транспортний засіб, що прдбаний ним у 2018 році. Спосіб життя відповдача є таким, що свідчить про наний дохід, з якого останній може сплачувати аліменти на дітей у сумі , що буде складати 12 000 гривень щомісячно. Представник відповідача заперечувала щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі по 4 000 гривень на кожну дитину. Стверджувала про те, що відповідач [PERSON] не має такого доходу, щоб сплачувати аліменти у розмірі в якому просить стягнути позивачка. Також наполягала на тому, що позивачка [PERSON] має доходи від нерухомості, а транспортний засіб яким користується відповідач не є дороговартістним, не потребує значних витрат на його утримання. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти в розмірі по 2 000 гривень на кожну дочку. На відшкодування позивачці судових витрат понесених на правничу допомогу просила стягнути з [PERSON] 762, 05 гривень. Заслухавши учасників рзгляду справи, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заявлені [PERSON] до [PERSON] вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] [INFO] (а.с.6-9). Малолітні дочки сторін у справі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають разом з матір"ю та знаходяться на її утриманні, що не заперечується відповідачем. Статтями 180,181,182,183,184 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Наразі судом встановлено, що діти сторін у справі проживають з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо їх виховання, гармонійного розвитку та матеріального забезпечення. Батько дітей є працездатним, однак регулярної участі у вихованні дочок та їх же матеріальному забезпеченні не приймає. Судом також встановлено, що відповідач має доходи від здійсненн господарської діяльності, утримує та виконористовує за призначенням майно, що потребує значних затрат. Крім того, суд приймає до уваги, що заперечуючи проти позову представник відповідача стверджувала про наявність в останнього щомісячного доходу у вигляді заробітку в розмірі 4 723, 00 гривень не заперечувала щодо стягнення аліментів на загальну суму 6 000 грвень. У той же час, представник відповідача доказів про наявність у [PERSON] доходу, який би свідчив, що він має можливість тільки в такому розмірі сплачувати аліменти на утримання дітей та спростування доводів позивачки про наявність у відповідача доходу від господарської діяльності суду не надала. Отже, приймаючи до уваги вік дітей сторін у справі, що перебувають у періоді посиленого росту та фізичного розвитку, суд приходить до висновку, що відповідач зможе сплачувати аліменти на їх утримання в розмірі по три тисячі гривень щомісячно, що буде складати необхідний мінімум для забезпечення утримання дочок. Крім того, правилами ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зазначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає стягненню з відповідача на утримання дітей, починаючи з 18 грудня 2019 року і до повноліття останніх, або ж зміни матеріального стану сторін. Судові витрати за розгляд справи судом у частині сплати судового збору на користь держави підлягають стягненню з відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України. Що ж стосується вимог позивачки про відшкодування відповідачем понесених судових витрат на правничу допомогу, в розмірі 18 564, 75 гривень, то вони підлягають частковому відшкодуванню, а саме в розмірі 14 049, 00 гривень з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Правилами статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В матеріалах справи наявна довідка - розрахунок про розмір коштів, що підлягають виплаті адвокату за надання правової допомоги по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на підставі договору, укладеного 18.11.2019 року між фізичною особою [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Мазуренко Войтюк та партнери» в особі адвоката Мазуренка С.С., що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 18.05.2017 року №6069/10 відповідно до якого позивачем понесено витрати на правову допомогу у розмірі 18 564, 75 грн. Зі змісту зробленого представником позивачки розрахунку встановлено, що надання правової допомоги полягало в складанні та подача позовної заяви до Голосіївського районного суду м. Києва про стягнення аліментів, чому передувала зустріч та консультація клієнта, аналіз та підбірка судової практики, ознайомлення з матеріалами, а також після подачі позову участь у судових засіданнях протягом чотирьох годин. Проте, суд вважає необгрунтованим включеня до розрахунку вартості робіт з ознайомлення з матеріалами на яких буде грунтуватися позов - 501, 75 грн., а також вартості участі у судових засіданнях представника протягом чотирьох годин, оскільки ознайомлення з матеріалами мало б бути включеним у послугу щодо зустрічі з клієнтом та консультація, а участь представника позивачки у судовому засіданні тривала тільки протягом двох годин з урахуванням очікування, коли було розпочато судове засідання. Отже на думку суду, загальна вартість наданих позивачці послуг, з правової допомоги за підрахунками суду складає 14 049 гривень, що і підлягає відшкодуванню останній за рахунок відповідача. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial