Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

09.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 03.09.2005 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач ухиляється від надання коштів на дитину, тим самим ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання дитини та ставить її з сином в тяжке матеріальне становище. Тому вона звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Відповідач ніде не працює, але має нерегулярний, мінливий дохід, і в змозі сплачувати аліменти по 800 грн. щомісячно. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні від позову не відмовилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Водночас пояснила, що не має доказів фактичного розміру доходів відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення проти позову, де вказав, що на даний час з 03.02.2014 року не працює і не має доходів. Крім того, він має на утриманні ще одну дитину [PERSON], [INFO]. Згоден, щоб з нього стягувалися аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно. Судовий розгляд просив провести за його відсутністю. Вислухавши позивачку, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: З копій свідоцтва про одруження, про розірвання шлюбу та свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2005 року по 12.07.2011 та мають сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 5-7). З копій свідоцтва про одруження та свідоцтва про народження, довідки Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області від 13.05.2014 року вбачається, що [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], мають спільного сина [PERSON], [INFO]. З ними мешкають діти [PERSON] від попереднього шлюбу: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. (а. с. 24, 25, 27) Сторонами не оспорювалося та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що неповнолітнній син [PERSON] перебуває на утриманні матері, а батько проживає в іншій сім'ї та не надає коштів на утримання дитини. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають суттєве значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачкою [PERSON] вимога про визначення аліментів у твердій грошовій сумі обґрунтована тією обставиною, що відповідач приховує місце роботи і розмір заробітної плати. Відповідач [PERSON] частково визнаючи позов, не заперечував проти визначення аліментів у твердій грошовій сумі, і це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи часткове визнання відповідачем позову та наявність законних підстав для стягування з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, наявність у відповідача на утриманні іншої дитини, позовна заява [PERSON] про стягування з відповідача на її користь коштів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню шляхом стягування з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно. З відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: partial