Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», просить скасувати наказ заступника правління, виконавчого Віце-Президента по роботі з персоналом №1322-к-р від 28.12.2017 року «Про застосування до [PERSON] стягнення за порушення трудової дисципліни», яким позивачу оголошенно догану та просить стягнути із відповідача 2500 грн. моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що до дисциплінарної відповідальності [PERSON] притягнуто безпідставно, так як трудової дисципліни він не порушував. Щодо застосування дисциплінарного стягнення за невиконання розпорядження №106-р від 09.11.2017 року «Про режим обмеженого доступу та заборони поширення інформації», то такий наказ є незаконним та суперечить законодавству, яке регулює інформаційну діяльність, порушує його права журналіста та профспілкового діяча, оскільки прийнятий з метою запобігання ним фіксації порушення трудового законодавства а також неправомірних дій щодо нього, зокрема нанесення тілесних ушкоджень та пограбування. Також ставлення йому в вину виклик поліції на робоче місце вважає безпідставним, оскільки це є його право, для припинення вчинення відносно нього правопорушення, в тому числі із застосуванням сили, пограбування. Вважає, що наказ про оголошення догани винесено із порушенням вимог ст. 147-149 КЗпП України. У зв'язку із незаконним притягнення до дисциплінарної відповідальності йому заподіяно моральну шкоду. Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві на позов посилається на те, що наказ про оголошення догани винесено правомірно. [PERSON] був притягнення до відповідальності за те, що не виконав законне розпорядження безпосереднього керівника №106-р від 09.11.2017 року «Про режим обмеженого доступу та заборони поширення інформації» та без згоди керівництва та працівників здійснював фото-, відео- фіксацію та з провокативним назвами виставляв дані матеріали для публічного доступу в мережі інтернет. Крім того, 05.12.2017 року [PERSON] незаконно здійснював фіксацію [PERSON] у зв'язку із чим було викликано поліцію. Своїми діями щодо відеофіксації та публікації записів щодо працівників ПАТ «Укрнафта» [PERSON] порушував особисті немайнові права працівників та ділову репутацію, престиж товариства. У зв'язку із діями позивача неодноразово виникали конфліктні ситуації та викликалася поліція. За результатами звернення позивача до органів внутрішніх справ всі кримінальні провадження були припинені у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові. Зазначив, що його безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки розпорядження щодо обмеження фото-, відео- фіксації є незаконним, порушує його права журналіста та профспілкового діяча, оскільки перешкоджає фіксації порушення законодавства, про що він повідомляв керівництво роботодавця. Ним не здійснювалося проста фото-, відео- фіксація, а фіксувалися порушення законодавства, а також протиправні дії, вказані відеозаписи надавалися в компетентні органи для перевірки. Звертає увагу суду, що відомості в наказі про оголошення догани про виклик ним двічі поліції 05 грудня не відповідає дійсності, оскільки ним викликалася поліція тільки один раз, у зв'язку із тим, що головний інженер відкрито відібрав його мобільний телефон, тобто вчинив пограбування. Позивач визнав, що надані відповідачем знімки екрана є його особистим ютуб-каналом. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, зазначених в заявах по суті. Просить суд звернути увагу, що [PERSON] проводячи відеозапис працівників товариства без їх згоди та публікуючи такі відеозаписи для публічного перегляду в мережі Інтернет з провокаційними назвами створює важкий психологічний клімат в колективі та у зв'язку із чим із ним постійно виникають конфлікти та викликається поліція. Судом встановлено, що позивач працює на посаді інженера-програміста відділення реалізації нафтопродуктів по Тернопільській області ПАТ«Укрнафта». 06 листопада 2017 року 12 працівників офісу ВРНП по Тернопільській області ПАТ «Укрнафта» звернулися до начальника відділення із колективним зверненням, в якому просили прийняти міри до [PERSON], який систематичною несанкціонованою здійснює відеофіксацію без їх згоди, створює психологічний тиск та порушує їх право на приватність. Відповідно до розпорядження начальника ВРНП по Тернопільській області ПАТ «Укрнафта» [PERSON] від 09.11.2017 року №106-р, із яким був ознайомлений [PERSON], зобов'язано працівників офісу ВРНП по Тернопільській області ПАТ «Укрнафта» без письмового узгодження з начальником ВРНП не проводити фото-, відео- зйомки в офісному приміщенні ВРНП по Тернопільській області ПАТ «Укрнафта» (робочі кабінети, конференц-зал, коридори, підвальні приміщення, тощо)(п.1.1); фото-, відео- фіксацію внутрішніх документів, договорів, розпоряджень, службових записок працівників товариства, тощо (п.1.2); фото-, відео- фіксацію працівників відділення (без їх письмової на те згоди) (п.1.3); будь-яке поширення інформації, що стосується діяльності ВРНП по Тернопільській області ПАТ «Укрнафта», інформації, яка носить конфіденційний, комерційний, персональний характер, інформації щодо працівників відділення, зокрема інформації, яка була отримана раніше без узгодження з керівництвом (п.1.4). За будь-яке несанкціоноване поширення інформації, яка стосується ПАТ «Укрнафта» винні особи будуть притягнуті до відповідальності. (п.2). Після ознайомлення із вказаним розпорядженням [PERSON] звернувся до начальника ВРНП в Тернопільській області [PERSON] із службовою запискою, в якій повідомив, що враховуючи те, що ПАТ «Укрнафта» на 50%+1 акція є державним підприємством, а тому інформація щодо її діяльності не може бути інформацією з обмеженим доступом. Крім того, розпорядження суперечить вимогам Конституції України та закону. 21.11.2017 року [PERSON] службовою запискою повідомила начальника ВРНП в Тернопільськійобласті [PERSON] про те, що [PERSON] 20.11.2017 року при отриманні поштової кореспонденції, без її згоди знімав на камеру телефону та заважав працювати, оскільки передивлявся трансляції актів протесту. 27 листопада 2017 року [PERSON] службовою запискою повідомила начальника ВРНП в Тернопільськійобласті [PERSON] про те, що 27.11.2017 року [PERSON] надав їй на реєстрацію документи, та у разі відмови в реєстрації таких погрожував негайно викликати поліцію, та робив відео-зйомку на смартфон, незважаючи на заборону. Відповідно до акту від 15.12.2017 року, який підписаний [PERSON], [PERSON], [PERSON], 05.12.2017 року о 10 годині 15 хв. інженер-програміст [PERSON] здійснив виклик поліції, якій була надана неправдива інформація щодо крадіжки мобільного телефону, поліція перебувала близько двох годин, о 12.20 прибула слідчо-оперативна група, яка перебувала в офісі до 14 год. 30 хв. 05.12.2017 року [PERSON] звернувся із заявою до начальника ТВП ГУНП в Тернопільській області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 186 КК України, у зв'язку із тим, що під час відеофіксації порушення [PERSON] на його робочому місці по [ADDRESS], відкрито був викрадений його мобільний телефон Самсунг. Із аналогічною заявою про злочин [PERSON] звернувся до прокурора Тернопільської області 15.01.2018 року. Відповідно до інформації прокуратури Тернопільської області від 23 лютого 2018 року, за заявою [PERSON] зареєстровано кримінальне провадження №42018210000000029 за ч.1 ст. 186 КК України, яке скеровано для проведення розслідування в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області. 06.12.2017 року [PERSON] службовою запискою повідомив начальника ВРНП в Тернопільській області [PERSON] про те, що [PERSON] пропри заборону відеофіксації в приміщенні офісу, продовжує це робити. 06.12.2017 року [PERSON] повідомив начальника ВРНП в Тернопільській області [PERSON] про те, що відеоматеріал з його зображенням в офісі по [ADDRESS] виявлено на каналі YouTube. 07.12.2017 року [PERSON] службовою запискою повідомила начальника ВРНП в Тернопільській області [PERSON] про те, що на каналі YouTube інженером-програмістом [PERSON] викладено відео за її участю, яке було знято проти її волі, що могло призвести до розголошення персональних даних. 07.12.2017 року Хоменко І.М. службовою запискою повідомила начальника ВРНП в Тернопільській області [PERSON] про те, що на сайті YouTube розміщено відеозапис за її участю без її згоди на це, чим порушено право на приватність. 07.12.2017 року начальник ВРНП в Тернопільській області [PERSON] звернувся до [PERSON] із службовою запискою, в якій просить надати письмові пояснення невиконання п.1.3, 1.4 розпорядження від 09.11.2017 року №106-р, щодо того, що за скаргами працівників ВРНП [PERSON] без їх згоди знімає на свій смартфон, створюючи психологічний тиск, заважає виконувати свої обов'язки та порушує законні права на приватність. Начальник просив пояснити, на якій підставі відео розміщено на інтернет сторінці з можливістю публічного перегляду, та чи отримувалася згода працівників та адміністрації на таке розміщення. У відповідь [PERSON] повідомив начальника ВРНП в Тернопільській області [PERSON] про те, що розпорядження від 09.11.2017 року №106-р не відповідає вимогам закону, ним буде здійснюватися фіксація порушення його прав для надання доказів звернення у відповідні органи, а також будуть фіксуватися створювані ним документи для захисту себе в майбутньому. 13.12.2017 року заступник голови правління, виконавчий віце-президент по роботі з персоналом ПАТ «Укрнафта» звернувся до [PERSON] із листом, в якому просив надати письмові пояснення з приводу порушення розпорядження начальника ВРНП від 09.11.2017 року №106-р. 14.12.2017 року [PERSON] заступнику голови правління, виконавчому віце-президенту по роботі з персоналом ПАТ «Укрнафта» було надано відповідь на лист від 13.12.2017 року, в якому позивач повідомив, що вважає розпорядження керівника ВРНП №106-р від 09.11.2017 року таким що суперечить вимогам ЗУ «Про інформацію», перешкоджає його журналістській діяльності». Крім того [PERSON] повідомив, що 05.12.2017 року до його робочого місця підійшов інженер з техніки безпеки [PERSON], надавав йому вказівки, нецензурно лаявся та морально утискав. [PERSON] повідомив його що він буде фіксувати його нецензурну лайку та порушення трудової дисципліни, однак [PERSON] з застосуванням грубої сили пограбував його, у зв'язку із чим він викликав поліцію, та написав заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 КК України. Він вимушений був фіксувати вчинення відносно нього неправомірних дій для доведеності вказаного факту перед компетентними органами, тому така зйомка є законною. Наказом заступника голови правління, виконавчого віце-президента по роботі з персоналом ПАТ «Укрнафта» від 28 грудня 2017 року №132-к «Про застосування до [PERSON] стягнення за порушення трудової дисципліни», застосовано до [PERSON] за порушення трудової дисципліни, а саме невиконання розпорядження ВРНП №106-р від 09.11.2017 року, Правил внутрішнього трудового розпорядку та посадової інструкції інженера-програміста ВРНП, стягнення у вигляді догани. Відповідно до наказу, за результатами розгляду службової записки начальника відділення реалізації нафтопродуктів по Тернопільській області ПАТ «Укрнафта» [PERSON] від 08.12.2017 року, встановлено, що інженером-програмістом ВРНП [PERSON] не виконується розпорядження №106-р від 09.11.2017 року «Про режим обмеженого доступу та заборони поширення інформації», [PERSON] систематично вчиняє дії, які призводять до зриву робочого процесу у ВРНП, штучно створює конфліктні ситуації на роботі, про що свідчать колективне звернення працівників у ВРНП від 06.11.2017 року. Крім того, [PERSON] 05.12.2017 року двічі протягом дня необґрунтовано здійснював виклик працівників поліції, у зв'язку із чим призупинилася робота працівників. Такі дії [PERSON] свідчать про порушення ним вимог абз. 12 р. ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників апарату управління ПАТ «Укрнафта» та п.4.3. р.4 Посадової інструкції інженера-програміста ВРНП. Відповідно до посадової інструкції інженера-програміста реалізації нафтопродуктів по Тернопільській області ПАТ Укрнафта», яка затверджена начальником ВРНП по Тернопільській області 01 березня 2013 року інженер-програміст у адміністративному і технічному відношенні безпосередньо підпорядкований начальнику відділення (п.1.3), у своїй діяльності керується постановами, розпорядженнями, наказами керівництва центрального апарату (ЦА) та начальника відділення, положеннями, інструкціями та іншими керівними документами щодо функціонування програмного та інформаційно-технологічного забезпечення (п.1.4), несе відповідальність за порушення внутрішнього трудового розпорядку, інструкцій з охорони праці, пожежної безпеки і виробничої санітарії (п.4.1.). Відповідно до інформації Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 14 березня 2018 року з серпня 2017 року по березень 2018 року [PERSON] 15 разів звертався до відділу поліції із зверненнями щодо неправомірних дій працівників ПАТ «Укрнафта». За приписами статті 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до частини другої статті 140 КЗпП України, щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Згідно із частиною першою статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Стаття 147-1 КЗпП України передбачає, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно із ст. 148 КЗпП, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен витребувати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчинення проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно з статтею 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV Кодексу). Крім того, пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", роз'яснено, що при розгляді справ щодо притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягнені працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущенного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов'язків, тобто дуже важливо, щоб накази роботодавця були обґрунтованими та видавалися у чіткій відповідності з чинним законодавством. В наказі про накладання дисциплінарного стягнення - про оголошення працівникові догани обов'язково має бути зазначено, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, тобто вказано на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Порушення трудової дисципліни - це невиконання або виконання на неналежному рівні працівником покладених на нього трудових обов'язків. Крім того, порушенням трудової дисципліни вважається недотримання під час виробничого процесу правил поведінки, встановлених чинним законодавством, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, наказами і розпорядженнями роботодавця. Під вчиненням дисциплінарного проступку мається на увазі невиконання чи неналежне виконання працівником з його вини обов'язків, покладених на нього законодавством, колективним договором, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Отже, законодавством передбачено, що підставою застосування дисциплінарного стягнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Власник підприємства зобов'язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов'язковому порядку вказуються мотиви застосування стягнення. За змістом положень статей 147-1, 149 КЗпП України, ЦПК України, у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов'язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на відповідача. Таким чином [PERSON] повинен дотримуватися під час виробничого процесу правил поведінки, встановлених чинним законодавством, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, наказами і розпорядженнями роботодавця, в тому числі і розпорядження №106-р від 09.11.2017 року «Про режим обмеженого доступу та заборони поширення інформації». Доводи позивача про те, що вказане розпорядження є незаконним та не підлягає до виконання суд не бере до уваги, так як воно не скасовано у встановленому законом порядку. Роботодавець вправі встановлювати певні вимоги до поведінки своїх працівників під час процесу виконання трудових обов'язків, в тому числі і обмежити вчинення певних дій. Щодо покликання [PERSON] на те, що розпорядження №106-р від 09.11.2017 року порушує його право на зайняття журналістською діяльністю, та така діяльність не передбачена посадовими обов'язками позивача, а тому має здійснюватися в позаробочий час. Щодо фіксування порушень трудового законодавства, то [PERSON] не позбавлений права звертатися в компетентні органи із заявами та скаргами для перевірки дотримання трудових прав та гарантій працівників, а тому обмеження, передбачені розпорядженням №106-р від 09.11.2017 року не перешкоджають профспілковій діяльності позивача. Разом з тим, наказом від 28 грудня 2017 року №132-к «Про застосування до [PERSON] стягнення за порушення трудової дисципліни» [PERSON] інкримінується: - не виконання розпорядження №106-р від 09.11.2017 року «Про режим обмеженого доступу та заборони поширення інформації» , - систематичне вчинення дій, які призводять до зриву робочого процесу у ВРНП, - штучне створення конфліктних ситуацій на роботі, про що свідчать колективне звернення працівників у ВРНП від 06.11.2017 року. Однак, в наказі не зазначено дату та конкретні обставини вчинення дій, за які [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності, формулювання обмежено загальними висновками. Зокрема, не вказано, коли саме (час), які положення (пункт), та за яких обставин, якими винними діями [PERSON] не виконував розпорядження №106-р від 09.11.2017 року «Про режим обмеженого доступу та заборони поширення інформації», які саме винні дії (час та конкретні обставини вчинення) вчинив [PERSON], чим штучно створив конфлікти та коли вони мали місце. Посилання на такі порушення в документах по суті, не може братися до уваги, так як під час розгляду справи перевіряються тільки звинувачення, висловлені в наказі про оголошення догани, та чи не порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Суд не вправі змінювати чи доповнювати формулювання обставин вчинення дисциплінарного проступку, за який [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки це було б порушенням принцип неупередженості та дизпозитивності суду, перекладення на суд функції звинувачення. Щодо посилання в наказі на колективне звернення працівників ВРНП по Тернопільській області від 06 листопада 2017 року, службові записки окремих працівників: [PERSON] від 21 листопада 2017 року, 27 листопада 2017 року, [PERSON] від 06 грудня 2017 року, [PERSON] від 06 грудня 2017 року, [PERSON] від 07 грудня 2017 року, Хоменко І.М. від 07 грудня 2017 року слід відмітити наступне. Колективне звернення від 06 листопада 2017 року та службова записка [PERSON] від 06 грудня 2017 року не містять жодних конкретних відомостей щодо вчинення [PERSON] дисциплінарного проступку, а лише вказано, що він систематично здійснює зйомку, попри встановлену заборону. Із службових записок [PERSON] від 07 грудня 2017 року та Хоменко І.М. від 07 грудня 2017 року також неможливо встановити коли і за яких обставин [PERSON] було вчинено дисциплінарний проступок, оскільки вказано лише про те, що 06 грудня 2017 року та 07 листопада 2017 року відповідно їм було повідомлено про розміщення на інтернет-сайті «You Tube» відеозаписів за їхньою участю, однак без вказівки на те, коли такі відеозаписи були здійснені та коли їх було розміщено на інтернет-сайт. В наказі про застосування дисциплінарного стягнення про це також не зазначено. Стосовно службових записок [PERSON] від 21 листопада 2017 року про те, що 20 листопада 2017 року [PERSON] при отриманні нею поштової кореспонденції, без її згоди, її було знято на відеокамеру телефона, а також від 27 листопада 2017 року про те, що 27 листопада 2017 року [PERSON] знімав її на камеру, незважаючи на заборону, на які також є посилання у наказі про застосування дисциплінарного стягнення, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. По-перше, в оскаржуваному наказі не зазначено в чому конкретно проявилось порушення та не вказано тих обставин, про які йдеться у вказаних службових записках. По-друге, виходячи з вищевказаних службових записок дисциплінарні проступки [PERSON] були здійснені 20 листопада 2017 року та 27 листопада 2017 року, а виявлено їх було 21 листопада 2017 року та 27 листопада 2017 року відповідно, коли вказані службові записки були отримані начальником ВРНП по Тернопільській області ПАТ «Укрнафта» [PERSON] (вх. № 98/1 від 21 листопада 2017 року та вх. № 100 від 27 листопада 2017 року). Тому, враховуючи те, що дисциплінарне стягнення було накладено наказом від 28 грудня 2017 року, а також зважаючи на вимоги ст. 148 КЗпП, відповідно до якої дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці, суд приходить до переконання, що на дату винесення оскаржуваного наказу закінчився строк накладення адміністративного стягнення. Окрім того, як уже було зазначено, статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен витребувати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Так, службовою запискою начальника відділення реалізації нафтопродуктів в Тернопільській області [PERSON] від 07 грудня 2017 року та листом заступника голови правління, Виконавчого Віце-Президентом по роботі з персоналом ПАТ «Укрнафта» [PERSON] - [PERSON] було запропоновано надати письмові пояснення стосовно невиконання ним розпорядження № 106-р від 09 листопада 2017 року та здійснення відеозйомки, попри наявну заборону. Разом з тим, у вказаному листі та службовій записці не вказано конкретних фактів, з зазначенням дати та обставин порушення ним вказаного розпорядження, стосовно яких [PERSON] запропоновано дати пояснення, а вказано лише про систематичне проведення несанкціонованих відеозйомок на робочому місці. Стосовно того факту, що 05 грудня 2017 року [PERSON] проводилася незаконна відеозйомка інженера з охорони праці та пожежної безпеки [PERSON], внаслідок чого було викликано поліцію та подано заяву від ПАТ «Укрнафта», то даний факт порушення трудової дисципліни, згідно оскаржуваного наказу, не є підставою притягнення його до дисциплінарної відповідальності. У зв'язку із не зазначенням конкретних обставин вчинення дисциплінарного проступку в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд позбавлений можливості надати оцінку доводам позивача щодо правомірності його дій. Що стосується покликання на те, що [PERSON] 05.12.2017 року двічі протягом дня необґрунтовано здійснював виклик працівників поліції, у зв'язку із чим призупинилася робота працівників, то така підстава не може вважатися дисциплінарним проступком, так як згідно статті 40 Конституції України право звертатися до органів державної влади та посадових і службових осіб цих органів що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк є конституційною гарантією, а тому за такі дії особа не може нести дисциплінарну відповідальність. Виклик [PERSON] працівників поліції у робочий не свідчить про безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, оскільки, позивач вважав, що відносно нього було вчинено кримінальне правопорушення. Відповідачем не надано доказів притягнення відповідача за ст. 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик поліції) чи за ст. 383 КК України, а сам факт виклику працівників поліції не може розцінюватися як порушення трудової дисципліни. Окрім того, як встановлено судом на підставі досліджених матеріалів справи, своє підтвердження знайшов лише один факт виклику [PERSON] працівників поліції на робоче місце, а не двічі протягом дня, як це зазначено у оскаржуваному наказі. За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів судом встановлено, що виклик [PERSON] працівників поліції у робочий час не свідчить про безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовою інструкцією; стосовно порушення останнім розпорядження № 106-р від 09 листопада 2017 року «Про режим обмеженого доступу та заборони поширення інформації» в наказі не конкретизовано в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, зі змісту службових записок, на які міститься посилання у наказі, вбачається, що строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 148 КЗпП, станом на дату винесення наказу, закінчився, а також те, що уповноваженим органом власника не додержано вимоги ст. 149 КЗпП України щодо необхідності витребування від порушника трудової дисципліни письмових пояснень до застосування дисциплінарного стягнення, суд приходить до переконання, що Наказ № 1322-к-р від 28 грудня 2017 року «Про застосування до [PERSON] стягнення за порушення трудової дисципліни» прийнятий з порушенням норм КЗпП, а тому його слід скасувати. Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наступного. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обґрунтовуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, позивач зазначає, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності призвели до моральних страждань, втрати впевненості, страху бути звільненим. Однак, всупереч ст.ст. 13, 81 ЦПК України позивач не надав жодного доказу заподіяння йому моральної шкоди, втрати нормальних життєвих зв'язків і докладання додаткових зусиль для організації свого життя у зв'язку із оголошення йому догани. Тому суд приходить до переконання, що скасування наказу про оголошення догани є справедливою сатисфакцією відновлення прав [PERSON] та в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити. У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог, в силу 141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 139, 140, 142, 147, 148, 235, 237-1 Кодексу законів про працю України,

Outcome: partial