Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

14 листопада 2019 року до Ленінського районного суду м.Полтави з Октябрського районного суду м.Полтави надійшла за підсудністю цивільна справа [PERSON] до виконавчого комітету Полтавської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, Управління з питань містобудування та архітектури, садівниче товариство «Райдуга», про визнання недійсним державного акту про право власності на землю та рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради та їх скасування. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 054603 виданого на підставі рішення виконкому Полтавської міської ради від 09.04.1997 року № 110, зареєстрованого 19 червня 1997 року в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 737 вона є власником земельної ділянки площею 524 кв.м., з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої на території селища Вороніна в м. Полтаві в Садівничому товаристві «Радуга». Позивач є членом Садівничого товариства «Райдуга», стала користуватися земельною ділянкою після смерті своєї матері. Саме садівниче товариство утворене в 1987 році. Діяло та діє зараз на підставі Статуту товариства, який на даний час існує в редакції 2003 року, але основні його положення залишилися незмінними. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 09.04.1997 р. за № 110 «Про передачу земельних ділянок у приватну та колективну власність члена садівничих товариств «Берег», с. Вороніна, «Весна», вул. 9-го Січня , «Радуга», с. Вороніна», земельні ділянки для ведення садівництва передані у приватну власність членам товариств, землі загального користування у колективну власність товариств, тобто в загальне користування. В результаті розподілу земельних ділянок поміж членами товариства у користування позивачу була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м., що підтверджується записом у її членській книжці. Згідно плану земельної ділянки товариства до ділянки, яка знаходиться у її користуванні з одного боку прилягає полоса відчуження залізної дороги, з іншого проїзд, яким ніхто з членів садівничого товариства ніколи не користувався і не користується. Для поліпшення умов використання земельної ділянки та у відповідності з положеннями п. 1.2 Статуту у 1994 році позивач звернулась до правління садівничого товариства з заявою про надання у її користування частини землі загального користування садівничого товариства, а саме вказаного проїзду для будівництва гаража та отримала дозвіл на її використання для саме для будівництва гаража. До надання такого дозволу правління садівничого товариства «Райдуга» звернулося з відповідним клопотанням до управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Полтавської міської ради і остання погодила вказане питання. Управлінням архітектури та містобудування було розглянуте звернення садівничого товариства і листом від 07.10.1994 року за № 11-16/2522-2300 за підписом заступника головного архітектора міста було погоджене спорудження позивачем на території товариства гаража для автомобіля. Також гараж був збудований позивачем з офіційного дозволу товариства, яким на підставі дозволу Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Полтавської міської ради, тобто органів виконавчої влади, що підтверджується відповідним рішенням садівничого товариства. Будівництво відбулося у 1994 році. У 1997 році постало питання про приватизацію земельних ділянок. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 110 від 09.04.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну та колективну власність, членам садівничих товариств … «Радуга», с. Вороніна «На виконання Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» згідно з заявами членів садівничих товариств передано у приватну власність земельні ділянки для ведення садівництва, розмір ділянок кожного члена товариства визначався на підставі фактичного користування земельними ділянками, що підтверджувалося довідками правління товариства. Зазначеним рішенням № 110 від 09.04.1997 року у колективну власність садівничих товариств були передані землі загального користування, зокрема товариству «Райдуга» площею 0, 3208 га. У результаті уточнення розміру земельної ділянки, що знаходилась у користуванні позивача, площа земельної ділянки була визначена у розмірі 524 кв.м., що підтверджується наявним державним актом про право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 054603 виданим на підставі рішення виконкому Полтавської міської ради від 09.04.1997 року № 110. Але на час приватизації земельної ділянки вже був збудований гараж, частково на землі колективної власності товариства, яка була передана позивачу на підставі рішення загальних зборів Садівничого товариства «Радуга» саме для будівництва вказаного гаражу. Вказані обставини міським управлінням земельних ресурсів виконавчого комітету Полтавської міської ради не були враховані при проведенні інвентаризації землі Садівничого товариства «Радуга», а також при виготовленні технічної документації на земельну ділянку позивача. Адже саме на Управління земельних ресурсів виконавчого комітету Полтавської міської ради, відповідно до рішення виконкому Полтавської міської ради від 09.04.1997 року № 110 були покладені дані обов`язки. Юридично право на колективну власність товариства «Райдуга» оформлене не було. Неможливість вирішення порушеного права на володіння земельною ділянкою змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Відповідач Полтавська міська рада, через свого представника Паскевич Ю.О. подали до суду відзив на позовну заяву. Зазначили, що позивачем порушено правила підсудності при подачі вказаної позовної заяви, а також позивачем пропущено строки позовної давності оскільки позивач весь час володіла земельною ділянкою, яку отримала на підставі оспорюваного рішення, примірник державного акту, яким посвідчується право власності позивача був наданий [PERSON] у встановленому законом порядку, а тому позивач мала достатньо часу для оскарження рішення органу місцевого самоврядування та виданого державного акту на землю. Просили суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з даних підстав. Позивачем надано відповідь на відзив, за яким що з огляду на положення частини першої статті 261 ЦК України початком перебігу позовної давності є момент коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила - тобто з часу звернення д відповідача про вирішення вказаного питання. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави 29 жовтня 2019 року цивільна справа передана на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтави за підсудністю. В судовому засіданні позивач через свого представника адвоката Літовченка С.Ю. свій позов підтримала, з підстав зазначених у позові Представник пояснив, що у власності позивач має земельну ділянку. Просив визнати недійсними та скасувати: рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 09.04.1997 року № 110 про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки пл. 524 кв.м., яка розташована на території м. Полтави, с/т «Радуга», селище Вороніна для ведення садівництва та державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] , виданий на підставі рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 09.04.1997 року № 110 - тобто правовстановлюючий документ виданий відповідачем та на підставі рішення відповідача - Виконавчого комітету Полтавської міської ради. Позивач намагалася вирішити питання землекористування для чого звернулася у травні 2017 року до товариства «Райдуга» для підтвердження надання їй дозволу на використання частини земельної ділянки площею 247 кв.м., яка відноситься до земель загального користування товариства та до виконавчого комітету Полтавської міської ради з проханням передати її у користування позивача. Заява до садівничого товариства була розглянута загальними зборами 28.05.2017 року та прийняте рішення про виключення земельної ділянки площею 247 кв.м. із земель загального користування та провести її відчуження на користь позивача шляхом укладення договору купівлі - продажу. Листом від 27.06.2017 року Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру повідомило Шилову Т.М., що рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 09.04.1997 року № 110 земельні ділянки для ведення садівництва передані у приватну власність членам товариства; землі загального користування у колективну власність товариства, тобто у загальне. Згідно зазначеного рішення у колективну власність товариства «Райдуга» передана земельна ділянка площею 0,3208 га. На даний час колективна форма власності законодавчо не передбачена, але іншого правовстановлюючого документа стосовно земель загального користування у товаристві «Радуга» не існує, оскільки право власності оформлене не було. Відповідно до експертного висновку проїзду не існує, у зв`язку із існуванням природної водойми, що унеможливлює використання проїзду за цільовим призначенням і належне оформлення земельної ділянки, у тому числі за рахунок проїзду можливо без порушення права власності інших власників земельних ділянок. Крім цього, при проведенні приватизації земельної ділянки у 1997 році позивач отримала у власність земельну ділянку площею 524 кв.м - меншу від граничної площі, передбаченої ст.121 ЗК України. Представник відповідача виконкому Полтавської міської ради Паскевич Ю.О. у судовому засіданні просила в позові відмовити за перебігом строку позовної давності. Вважає що перебіг строку позовної давності слід рахувати із часу отримання державного акту на право приватної власності на землю - з 19 червня 1997 р. Представник третьої особи - Садівничого товариства «Радуга» Мельников О.М. пояснив суду, що що [PERSON] , являється членом садівничого товариства «Райдуга» та у її власності згідно вказаних рішення та державного акту мається земельна ділянку у вказаному товаристві площею 524 кв.м. Відповідно рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради за № 110 від 09.04.1997 року у приватну власність членам садівничого товариства «Райдуга» були передані земельні ділянки, які знаходилися у їх користуванні. Зазначена земельна ділянка є меншого розміру аніж усі інші ділянки у садівничому товаристві «Райдуга», більше того, вона має неправильну форму трикутника та з одного боку прилягає до полоси відчуження залізної дороги (зараз земельна ділянка фізичної особи, учасника АТО), а з іншої - до проїзду садівничого товариства «Райдуга». Оскільки проїздом (дорогою) садівничого товариства, який межує з належною їй ділянкою, ніхто з членів товариства не користувався, більше того, за межами ділянки створювалося звалище, яке створювало некомфортні умови для усіх членів товариства. У 1994 році [PERSON] звернулася до садівничого товариства з заявою про надання у її користування частини проїзду та отримала дозвіл на використання частини проїзджої ділянки товариства для будівництва гаража. До надання такого дозволу правління садівничого товариства «Райдуга» звернулося з відповідним клопотанням до Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Полтавської міської ради і останнє погодило вказане питання тобто, будівництво гаража, але юридично гараж побудований частково на землі товариства, що унеможливило оформити право власності на гараж і ввести його в експлуатацію. У подальшому відбулись зміни в земельному законодавстві і питання передачі [PERSON] у власність площею 247 кв.м. попереднім правлінням Садівничого товариства «Райдуга» не було вирішеним. Після цього, для вирішення питання користування земельною ділянкою, яка є власністю товариства та оформлення права власності на гараж [PERSON] , як член Товариства у травні 2017 року звернулася до товариства «Райдуга» для підтвердження надання позивачу дозволу на використання частини земельної ділянки площею 247 кв.м., яка відноситься до земель загального користування товариства та до виконавчого комітету Полтавської міської ради з проханням передати земельну ділянку у її користування. Заява [PERSON] до садівничого товариства була розглянута загальними зборами 28.05.2017 року та прийняте рішення про виключення земельної ділянки площею 247 кв.м. із земель загального користування та провести її відчуження на користь [PERSON] шляхом укладення договору купівлі - продажу. Листом від 27.06.2017 року Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру повідомило Шилову Т.М., що на підставі інвентаризації земельної ділянки, рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 09.04.1997 року № 110 земельні ділянки для ведення садівництва передані у приватну власність членам товариства; землі загального користування у колективну власність товариства, тобто у загальне користування. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, проти задоволення позову не заперечував. Від третьої особи Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позову заперечують. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 524 кв.м., розташованої в м. Полтава на території Сдаівничого кооперативу «Радуга» селища Вороніна з цільовим призначенням - для ведення садівництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ номер 054603, зареєстрованого 19 червня 1997 року в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 737, який виданий на підставі рішення виконкому Полтавської міської ради від 09 квітня 1997 року за № 110. Зазначеним рішенням виконкому Полтавської міської ради від 09 квітня 1997 року за № 110 про передачу земельних ділянок у приватну та колективну власність члена садівничих товариств «Берег», с. Вороніна, «Весна» вул. 9-го Січня», Радуга с. Вороніна на виконання Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» згідно з заявами членів садівничих товариств передано у приватну власність земельні ділянки для ведення садівництва, розмір ділянок кожного члена товариства визначався на підставі фактичного користування земельними ділянками, що підтверджувалося довідками правління товариства. Зазначеним рішенням № 110 від. 09.04.1997 року у колективну власність садівничих товариств були передані землі загального користування, зокрема товариству «Райдуга» площею 0, 3208 га. На час приватизації земельної ділянки вже був збудований гараж, частково та землі колективної власності товариства, яка була передана позивачу на підставі рішення загальних зборів Садівничого товариства «Радуга» саме для будівництва вказаного гаражу. Цільове призначення земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] - для ведення індивідуального садівництва. Земельна ділянка, згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки зазначеного в Державному акті на право приватної власності на землю серія ІІІ-ПЛ №0546603 описується наступними межами: з боку земель охоронної зони ЛЕП довжина межової лінії складає 22.06м; з боку земель с/т «Будівельник» довжина межової лінії складає 55.16м; з боку земельної ділянки полоси відчуження залізної дороги довжина межової лінії складає 1.62м; з боку земельної ділянки проїзд с/т «Радуга» довжина межової лінії складає 45.02м. Площа земельної ділянки складає 524 кв.м. Згідно листа управління архітектури і містобудування від 07.10.1994 № 11-161-2522 -2300 садівничому товариству «Радуга», погоджено спорудження на території садівництва гаражу для автомашин. Відповідно витягу з протоколу загальних зборів членів садівничого товариства «Радуга від 28.05.2017 року підтверджене, надання [PERSON] у 1994 році частини проїзду товариства для будівництва гаражу . Власником садового будинку літ «А-1» з господарськими будівлями (спорудами): [ADDRESS] , є: [PERSON] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер №1826418553101 від 10.05.2019). У відповідності до технічного паспорту інвентарний №36091 від 19.11.2018 складається із наступних будівель та споруд: садовий будинок літ «А-1» рік забудови 1991 р; гаража літ. «Б» рік забудови 1991 р.;сарай літ «б» рік забудови 1991 р.; вбиральні літ. «16» рік забудови 1991 р.; ворота огорожі № 1 рік забудови 1991 р; свердловина № 2 рік забудови 1991 р.; огорожа № 3 рік забудови 1991 р. Зазначене підтверджується зокрема поданим разом із позовом висновком експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 31 від 26.06.2019 р. (а.с.35-40) згідно з яким [PERSON] отримала у власність у 1997 році земельну ділянку площею 524 кв.м - меншу від граничної площі, передбаченої ст.121 ЗК України. Проїзд на момент дослідження за цільовим призначенням, як проїзд не використовується по межі Й-К (землі загального користування, [ADDRESS] в зв`язку з наявністю водойми. Водойма яка розміщується на території проїзду с/т «Радуга» є природною і виникла без участі людини, триває до створення садівничого товариства. На час дослідження З огляду на вищевикладене, вбачається, що позивач має право власності як на земельну ділянку так і оформлене належним чином право власності на будівлі та споруди, зведені на цій земельній ділянці, що не було враховано під час формування земельної ділянки при прийнятті рішення про передачу у власність земельної ділянки та визначенні її площі. Формування ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру Спору відносно власності земельної ділянки немає. У той же час наявний державний акт на землю перешкоджеає належному оформленню права власності на існуючі будівлі. Згідно ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 даної статті визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей, про що зазначено в ч.2 ст.158 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частина 1 ст.79-1 Земельного кодексу України визначає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Згідно ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується, про що зазначено в ч.1 ст.393 Цивільного кодексу України. Верховний Суд України у своїй судовій практиці сформував правову позицію щодо наявності загального принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований: "За цим принципом визначення правового режиму земельної ділянки перебуває в прямій залежності від права власності на будівлю та споруду. При цьому при застосуванні положень ст.120 ЗК в поєднанні з нормою ст.125 цього кодексу в набувача нерухомості право власності на земельну виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на цій ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності". Виходячи з вищенаведеного, суд вбачає порушення права позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, позов є доведеним належними доказами, а тому підлягає до часткового задоволення. Суд вважає необхідним визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ПЛ номер 054603, зареєстрованого 19 червня 1997 року та скасувати його реєстрацію. Підстав скасування рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради суд не вбачає. Приймаючи таке рішення, суд враховує той факт, що позивач належним чином і у встановленому законом порядку отримала у власність земельну ділянку, її право власності на цю земельну ділянку ніким не оспорюється. Передана позивачу на підставі рішення загальних зборів Садівничого товариства «Радуга» саме для будівництва вказаного гаражу частина землі колективної власності не врахована під час проведення формування земельної ділянки і є необхідним є приведення у належність реєстрації прав на цю земельну ділянку. Реєстрація земельної ділянки у такому варіанті, який є на сьогодні, позбавляє позивачку можливості використовувати її за цільовим призначенням та розпоряджатись своєю власністю. Виходячи з цього, державну реєстрацію земельної ділянки позивачки необхідно скасувати, не позбавляючи її права власності на цю земельну ділянку, це буде в інтересах усіх учасників, і на думку суду, є можливим і не буде порушувати прав і інтересів ні позивача, ні відповідача, ні інших осіб у майбутньому.

Outcome: partial