Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

30.07.2021 до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі ј частину заробітку (всіх видів доходу) щомісячно, до досягнення позивачем 23-річного віку. На обґрунтування позову зазначив, що батьки розлучилися в листопаді 2005 року і після розірвання шлюбу позивач залишився проживати з мамою та проживає до тепер. На даний час поивач навчається у Харківському національному педагогічному університеті ім.. Г.С. Сковороди. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання позивача, хоча він має постійне місце роботи і отримує постійний дохід. У зв`язку з чим змушений звернутися до суду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.08.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] , подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. 26.08.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому позовні вимоги визнав частково, вказав, що має на утриманні неповнолітню доньку та дружину, про що надав копію свідоцтва про народження доньки, свідоцтва про шлюб та довідку про склад сім`ї. Також зазначив, що позивач не підтвердив, що він не має можливості себе забезпечувати. Просив розгляд справи проводити за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов наступного висновку. Сторонами визнаються та, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу та маюсть від шлюбу сина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5-6). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 Постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. Звертаючись з позовом [PERSON] зазначив, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням. Відповідач заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), зазначаючи, що він має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу. На підтвердження заперечень проти позову відповідачем надано копію свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] зареєстроване відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції у Сумській області, копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , Буринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, довідку про склад сім`ї (а.с. 18-20) Дослідивши надані учасниками справи докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] є працездатною особою, доказів у відповідності до ст. 81 ЦПК України, наявності вад за станом здоров`я та інших обставин, що унеможливлюють сплату аліментів, матеріали справи не містять. При цьому, доказів щодо його можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) позивачем не надано. При вирішенні спору суд керується положеннями статей 182, 198, 199, 200 СК України, висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 та від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин враховуючи, що повнолітній [PERSON] навчається на денній формі навчання, обов`язок обох батьків утримувати дитину, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утимання сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу). Згідно зі ст. 141 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial