Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, вказавши, що 25 січня 2018 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницького обласного управління та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №22-2018-51, відповідно до умов якого банк надав відповідачу споживчий кредит в сумі 35000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 25 січня 2023 року, зі сплатою за користування кредитом фіксованої процентної ставки в розмірі 56 відсотків річних. Відповідач зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 583,33 грн. та сплату процентів, нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 20 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з лютого 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної кредитним договором. Проте, стверджує позивач, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 03 червня 2020 року у нього виникла заборгованість перед банком в загальному розмірі 17 336,66 грн., із яких: основний борг - 14 949,98 грн.; загальна сума заборгованості по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом - 2219,39 грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 48,35 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 299,99 грн.; сума сплаченої пені - 343,57 грн.; загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом - 4,77 грн.; загальна сума 3% річних від прострочених сум по відсотках - 36,75 грн., загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу - 4,92 грн.; загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відставках - 63,42 грн. Оскільки у добровільному порядку повернути означену суму коштів відповідач не бажає, позивач просив стягнути їх з відповідача разом із понесеними ним витратами по сплаті судового збору. Згідно з ухвалою судді від 02 липня 2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином та викликався в судове засідання через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом об`єктивно встановлено, що 25 січня 2018 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницького обласного управління та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №22-2018-51. Відповідно до п.2.2. договору кредит надається в загальному розмірі 35000,00 гривень на строк 60 місяців з терміном останнього повернення кредиту не пізніше 25 січня 2023 року. Згідно з п.2.3. договору кредит надається на споживчі цілі. Відповідно до п. 2.4.1. договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою. Згідно з п.3.2.1. Договору банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Згідно з п. 3.3.3. Договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 583,33 гривень та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 20 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з лютого 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданому йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Відповідно до п. 3.3.4. договору якщо сума платежу, що надійшла в рахунок повернення кредиту ста сплати процентів, менша розміру, вказаного у п. 3.3.3. цього договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Згідно із п. 3.9.1. та п.п.3.9.1.1. банк має право, у випадку якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором, вимагати повернення кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим Договором), строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі у тому числі, але не виключно, у разі, якщо відбулася будь-яка із наступних подій: затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та\\або процентів за користування кредитом на один календарний місяць. Таке ж право банку зафіксовано і у п.4.2.1. Договору. Відповідно до п. 4.3. Договору позичальник зобов`язаний, зокрема, належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим Договором зобов`язання (п.п.4.3.1); завчасно забезпечувати наявність коштів для сплати чергових платежів за цим Договором на поточному рахунку (п.п. 4.3.10.). Згідно із п. 8.3. Договору за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та\\або сплати процентів за користування кредитом, та\\або сплати комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15 % суми простроченого платежу. Договір підписано обома сторонами, що вбачається із його копії, наявної в матеріалах справи. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань за договором та сплачував передбачені зазначеним вище кредитним договором платежі, що призвело до виникнення перед банком заборгованості, розмір якої станом на 03 червня 2020 року склав 17 336,66 грн., із яких: основний борг - 14 949,98 грн.; загальна сума заборгованості по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом - 2219,39 грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 48,35 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 299,99 грн.; сума сплаченої пені - 343,57 грн.; загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом - 4,77 грн.; загальна сума 3% річних від прострочених сум по відсотках - 36,75 грн., загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу - 4,92 грн.; загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відставках - 63,42 грн. Відносини, що склалися між сторонами, стосуються надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту та регулюються нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Пунктом 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ч.1 ст. 612 ЦПК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив якщо він приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 4 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Як з`ясовано судом, позивач повністю виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач всупереч умовам кредитного договору порушив строки повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 03 червня 2020 року становить 17 336,66 грн. При цьому, судом приймається до уваги вказаний розрахунок заборгованості, оскільки він підтверджується наявними у справі письмовими доказами, а будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит у загальному розмірі 17 336,66 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Із урахуванням наведеного, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн., оскільки такі витрати є документально підтвердженими. На підставі викладеного та

Outcome: approved