Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що на підставі Свідоцтва № 3562 про право власності на квартиру, виданого 04 квітня 2000р. Представництвом Фонду державного майна України у м. Донецьку, на праві спільної часткової власності їй належить 30% квартири [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] та її неповнолітньому сину - [PERSON] на праві спільної часткової власності належить, кожному - по 35% вказаної квартири. Відповідач перешкоджає їй користуватись вказаною часткою у спірній квартирі. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 13 червня 2013 року вона була вселена в зазначену квартиру, [PERSON], [PERSON] було зобов'язано не чинити їй перешкод в користуванні її часткою власності. Рішення суду до теперішнього часу не виконане. Відповідач продовжує перешкоджати їй користуватись та володіти вказаною часткою у спірній квартирі. У зв'язку з перешкодами в користуванні спірною квартирою [PERSON] змушена була 15 грудня 2012р. укласти договір найму квартири з [PERSON], згідно з яким з вказаного часу вона стала проживати в квартирі останньої за адресою: [ADDRESS] та, відповідно до умов договору найму житлового приміщення, сплачувати [PERSON] щомісячно по 2000грн. Позивач [PERSON] просила ухвалити судове рішення, яким визначити порядок користування спірною квартирою наступним чином: виділити їй в користування кімнату житловою площею 11, 9 кв. м. в квартирі [ADDRESS], зобов'язати житлово-експлуатаційну дільницю укласти з нею та [PERSON] окремі договори щодо надання послуг по обслуговуванню будинку, споруд та прибудинкової території. В подальшому [PERSON] уточнила та доповнила свої позовні вимоги в частині зобов'язання ТОВ «Горняк-2005» укласти з нею та [PERSON] окремі договори щодо надання послуг по обслуговуванню будинку, споруд та прибудинкової території. Також просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. у зв'язку з тим, що незаконні дії відповідачки спричиняють їй моральні страждання. Стягнути судовий збір. Зустрічний позов не визнає оскільки вважає що порядок користування спірною квартирою ,який пропонований позивачкою по зустрічному позову порушує ії права та інтереси,як власниці, оскільки вищевказана кімната значно менша, ніж ії частки у спільній власності. Крім того, просить суд врахувати,що вона є особою похилого віку, їй необхідне доступ на лоджію, яка знаходиться саме в кімнаті на яку вона претендує, при цьому відповідачка може користуватися балконом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник-адвокат [PERSON] у повному обсязі підтримали позовні вимоги та надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечували. Відповідач [PERSON] судове засідання з'явилися, позовні вимоги [PERSON] не визнала та суду пояснила, що на підставі Свідоцтва № 3562 про право власності на квартиру, виданого 04 квітня 2000р. Представництвом Фонду державного майна України у м. Донецьку, на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] належить 30% квартири [ADDRESS], а відповідачу [PERSON] та її неповнолітньому сину - [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по 35% вказаної квартири- кожному. Відповідач [PERSON] вважає, що на умовах, вказаних позивачем [PERSON], немає законних підстав для виділення їй в користування кімнати житловою площею 11, 9 кв. м. в квартирі [ADDRESS], так як при цьому будуть грубо порушені права інших співвласників квартири, бо кімната житловою площею 11,9м кв. відповідно до висновка судової будівельно-технічної експертизи складає 31% від житлової площі квартири, а позивачці належить лише 30% від загальної. Крім того, ні вона, ні її чоловік - 3-я особа [PERSON] не чинять ніяких перешкод для проживання позивача [PERSON] в спірній квартирі. Позивач [PERSON] сама не хоче проживати в квартирі разом з ними. Раніше між сторонами був такий порядок користування вказаною квартирою: позивачка займала кімнату житловою площею 9,5 кв.м, а вона з сім'єю дві кімнати житловою площею 16,8 кв.м та 11,9 кв.м. Тому просить в позові [PERSON] відмовити у повному обсязі, задовільнити її зустрічну позовну заяву, ухвалити судове рішення, яким визначити порядок користування спірною квартирою наступним чином: виділити [PERSON] в користування кімнату житловою площею 9,5 кв. м., а їй з членами родини виділити в користування дві кімнати житловою площею 16,8 кв.м та 11,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS], зобов'язати ТОВ «Горняк-2005» укласти окремі договори найму. Представника відповідача - ТОВ «Горняк-2005» у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. 3-я особа без самостійних позовних вимог на предмет спору - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, позовні вимоги [PERSON] визнав і показав суду, що він дійсно мешкає в спірній квартирі без реєстрації, оскільки має на праві власності інше приміщення, на спірну квартиру не претендує і неодноразово пропонував позивачці мирне вирішення спірного питання шляхом ії вселення в належну йому квартиру. Суд вважає за можливе при таких обставинах розглянути справу за відсутності представника відповідача ТОВ «Горняк-2005» та 3-ї особи на підставі наявних по справі доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON]. підлягають частковому задоволенню, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити ,з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно приписів ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. На підставі ст. 158 ЖК України власник жилого будинку не може бути позбавлений права користуватися житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні було встановлено, що на підставі Свідоцтва № 3562 про право власності на квартиру, виданого 04 квітня 2000р. Представництвом Фонду державного майна України у м. Донецьку, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності: -позивачу [PERSON] - 30% квартири, -відповідачу [PERSON] і її неповнолітньому сину [PERSON] - по 35% кожному (а/с 6 ). Як вбачається з виписки з особливого рахунку [NUMBER] в спірній квартирі зареєстровані: [PERSON] - основний квартиронаймач, [PERSON] її дочка, [PERSON] -онук, [PERSON] - онучка (а/с 9). Відповідно до плану квартири, виготовленого ТОВ «Горняк 2005», вищевказана квартира загальною площею 67,1 кв. м має три кімнати площею відповідно 11, 9 кв. м, 9,5 кв. м і 16,8 кв.м; кухню площею 11,9 кв. м; ванну кімнату площею 2,6 кв. м; вбиральню площею 1,0 кв. м; коридор площею 12,3 кв. м; комору площею 0,5 кв. м; комору площею 0,8 кв. м Житлова площа квартири - 38,2 кв. м. (а/с 12 ). Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виникають спори щодо порядку реалізації прав кожного із співвласників, зокрема з питань користування квартирою кожним із співвласників, у зв'язку з чим позивач [PERSON] просила ухвалити судове рішення, яким визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] та виділити їй в користування кімнату житловою площею 11,9 кв. м, зобов'язати відповідача ТОВ «Горняк-2005» укласти окремі договори щодо надання послуг, а також стягнути з відповідача [PERSON] на її користь моральну шкоду в сумі 10 000грн. та судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ст. 104 Житлового кодексу України, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" в силу ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. Загальна площа спірної квартири складає 67,1 кв.м, житлова площа складає - 38,2 кв.м. Таким чином, частка кожного із співвласників спірної квартири на житлову площу спірної квартири складає: [PERSON] - 11,46 кв. м. (38,2/100 х 30 =11,46 кв. м); [PERSON], [PERSON] - 26,74 кв. м. (38,2/100х70= 26,74 кв.м). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 13 червня 2013 року вона [PERSON] була вселена в квартиру [ADDRESS], [PERSON], [PERSON] було зобов'язано не чинити їй перешкод в користуванні її часткою власності. Розглядаючи дану справу суд встановив, що оскільки спірна квартира знаходиться у багатоповерховому житловому будинку, це унеможливлює її технічне переобладнання з обладнанням окремих входів до квартири для одного чи для кожного із співвласників з метою виділу в натурі співвласникам їх часток у спільній частковій власності на вказану квартиру. Тобто, виділити [PERSON] 30% вказаної квартири в натурі неможливо. Втім, можливим є визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] між співвласниками. Відповідно до висновку №590/23 судової будівельно-технічної експертизи від 13 травня 2013 року житлова кімната площею 11, 9 кв.м., що від всієї житлової площі спірної квартири складає 31 %, що максимально близько до ідеальної частки позивача [PERSON] За таких обставин, приймаючи до уваги факт існування спірних правовідносин між сторонами щодо користування жилим приміщенням у спірній квартирі, суд вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги [PERSON] в частині виділення їй в користування ізольованої кімнати площею 11,9 кв. м. квартири [ADDRESS]. Визначити порядок користування квартирою, розташованої за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], наступним чином: виділити [PERSON] в користування ізольовану кімнату площею 11,9 кв.м., виділити [PERSON] на склад сім'ї з трьох чоловік в користування дві ізольовані кімнати житловою площею 16,8 кв. м. і 9,5 кв. м. Щодо стягнення моральної шкоди на користь позивачки, суд наголошує на наступному. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В судовому засіданні було встановлено, що між сторонами існує спір стосовно користування та володіння належною ним власністю в зв*язки з чим суд вважає що відшкодування моральної шкоди по вищевказаним правовідносинам не передбачено діючим законодавством. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Оскільки на час розгляду справи судом право [PERSON] щодо укладення з ТОВ «Горняк-2005» з нею та [PERSON] окремих договорів про надання послуг по обслуговуванню будинку, споруд та прибудинкової території не порушено, суд вважає цю вимогу позивачки передчасною і такою, що не підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визначення порядку користування квартирою, в частині стягнення судових витрат, а в решті позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. У задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних позовних вимог на предмет спору ТОВ «Горняк-2005» «про визначення порядку користування квартирою», - слід відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та стягнути на його користь з відповідача [PERSON] в відшкодування сплаченого ним судового збору в розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial