Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

01 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, та просить визнати недійсними транзакції по списанню 15 березня 2019 року коштів у загальній сумі 27200 грн. з карток ПАТ КБ «Приватбанк» виданих на його ім`я. В обґрунтуванні позову посилається на те, що він користувався картками ПАТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування. Пін-код та іншу особисту інформацію стосовно зазначених платіжних карток нікому не передавав. 15 березня 2019 року невідомі особи, без його згоди, використали вищезазначені кредитні картки та незаконно заволоділи коштами у загальній сумі 27200 грн. Про цей факт він відразу повідомив ПАТ КБ «Приватбанк». Від співробітників служби безпеки банку позивач дізнався, що невідомі особи змінили його фінансовий номер телефону ( [NUMBER] ) на свій, та змінивши пін-код картки, отримали доступ в систему Приват-24, за допомогою чого згодом збільшили кредитний ліміт на суму 20000 грн. та перевели кошти з його карткових рахунків на інші карткові рахунки. В подальшому через мережу банкоматів кредитні кошти в розмірі 20000 грн. та власні кошти в розмірі 7200 грн. було несанкціоновано списано та знято. Загальна сума грошових коштів, що була несанкціоновано знята та списана з карткових рахунків позивача складає 27200 грн. 15 березня 2019 року позивач звернувся повідомленням про вчинення кримінального правопорушення до Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області, та по даному факту було розпочато кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в якому його було визнано потерпілим. 16 березня 2019 року та 25 червня 2019 року [PERSON] звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою щодо повернення коштів, які були списанні 15 березня 2019 року з карток № [NUMBER] , [NUMBER] та № [NUMBER] , про що йому було відмовлено з посиланням на Умови і правила надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування. Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними, тому він вимушений звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 04 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за участю сторін, відповідачеві надано строк для подання відзиву та позивачу, у разі його подання, відповіді на відзив. 19 листопада 2019 року, в порядку ст.178 ЦПК України, від представника банку надійшов відзив, в якому зазначає, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню у повному обсязі. Обґрунтовує його тим, що 15 березня 2019 року позивачем було здійснено до системи віддаленого банківського обслуговування «ПриватБанк» з введенням коректного пароля, що в свою чергу підтверджує вхід клієнта в систему «Приват24», після чого проведено спірні операції. Таким чином, усі операції по рахунку позивача були здійснені за допомогою фінансового номеру Позивача та паролів входу до системи «Приват24» (статичного - особистого, який відомий лише клієнту, та динамічного - який надходить на фінансовий телефон клієнта). Зазначає, що клієнтом не було дотримано Умов і правила надання банківських послуг щодо забезпечення збереження інформації необхідної для авторизації через віддалені канали банківського обслуговування, оскільки треті особи для здійснення платіжних операцій не мали б змоги зробити це, не знаючи паролю входу до «Приват24». Також зазначає, що вина АТ КБ «ПриватБанк» у здійснені спірних транзакцій відсутні, а якщо зазначені операції за твердженням позивача ним не здійснювались, то дані операції стали можливими виключно в результаті розголошення ним конфіденційної інформації по своїй карті, передачі даних та паролів третім особам. Ухвалами суду 19 листопада 2019 року, 23 грудня 2019 року та 14 лютого 2020 року судом витребувано у відповідача додаткові докази. В додаткових письмових поясненнях, які були подані до суду 29 травня 2020 року, позивач також зазначив, що згідно деталізації по його дзвінкам по фінансовому номеру ( [NUMBER] ) 15 березня 2019 року о 15:46, 15:48, 15:51 шахраями було встановлена переадресація фінансового номеру на номер [NUMBER] та жодних дзвінків від банку в цей проміжок часу не було. Після того як позивач отримав СМС- повідомлення про зняття з картки грошей, він відразу повідомив банк про несанкціоноване списання коштів з рахунків, написав заяву про блокування карткових рахунків, та звернувся до поліції з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, тобто виконав вимоги Умов і правил надання банківських послуг та вчинив всі передбачені законом дії для захисту свого порушеного права. Крім того зазначив, що 15 березня 2019 року межі міста Кременчука, в якому він проживає, не залишав, пін-код та іншу конфіденційну інформацію стосовно платіжних карток нікому не надавав, банківські картки нікому не передавав. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив, що 15 березня 2019 року він поповнив готівкою валютну картку № [NUMBER] у відділені банку за місцем свого проживання, у м.Кременчук, яку він періодично поповнює у доларах США для оплати сином навчання у Польщі. Банківську картку № [NUMBER] він використовує для розрахунку в магазинах, на яку самостійно вносить власні кошти, та того ж дня розраховувався нею у магазині при купівлі продуктів. Вказаними картками 15 березня 2019 року більше не користувався. Також пояснив, що картку № [NUMBER] , з якої незаконно булі зняті кошти, є електронною, та від банку особисто він її ніколи не отримував. На даний час, картки за № [NUMBER] та № [NUMBER] перебувають у нього, але вони заблоковані. Послугами банку Приватбанк наразі не користується, в результаті чого увійти до Приват-24 не має змоги. За його заявкою про несанкціоване зняття коштів з карток було заблоковано картки 15 березня 2019 року о 16:45 годині. На час блокування рахунків на картці № [NUMBER] було 0 грн., а на № [NUMBER] - 6 доларів. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю та підтвердив викладенні обґрунтування вимог в позові та письмових поясненнях. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 24 квітня 2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» була укладена угода, що підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, по якій позивачу було відкрито два карткових рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] . Крім того, по угоді від 23 вересня 2017 року позивачу видано одну картку № [NUMBER] . (а.с.54-55, 73) 15 березня 2019 року невідомі особи без згоди [PERSON] використали вищезазначені карткові рахунки та незаконно заволоділи коштами у загальній сумі 27200 грн. Від співробітників служби безпеки банку [PERSON] дізнався, що невідомі особи змінили його фінансовий номер телефону ( [NUMBER] ) на свій, та змінивши пін-код картки, отримали доступ в систему «Приват24», за допомогою чого згодом збільшили кредитний ліміт на 20000 грн. та перевели кошти з карткових рахунків на інші карткові рахунки. В подальшому через мережу банкоматів кредитні кошти в розмірі 20000 грн. та власні кошти в розмірі 7200 грн. було несанкціоновано списано та знято. Паролі, іншу конфіденційну інформацію стосовно своїх платіжних карток та самих карток [PERSON] нікому не передавав. Банківську картку № [NUMBER] [PERSON] використовував для оплати товарів в магазинах, на яку самостійно вносив власні кошти, а картка № [NUMBER] є валютною карткою, яку він поповнював у доларах США, для оплати сином навчання у Польщі. З довідки ПрАТ "Київстар" щодо деталізації по локальним і роумінговим дзвінкам з мобільного номера « [NUMBER] » абонента [PERSON] в період з 13.03.2019 по 18.03.2019 року, який є його фінансовим номером, вбачається, що 15 березня 2019 року о 15:46:55, 15:48:39 та 15:51:55 була встановлена переадресація з вказаного номеру на невідомий йому номер « [NUMBER] », та жодних дзвінків від банку в цей проміжок часу не було. (а.с.92-96) З виписки з карткового рахунку № [NUMBER] , що відкритий по угоді від 24 квітня 2014 року видно, що 15 березня 2019 року були проведені операції по зняттю готівки в банкоматах в м.Кривий Ріг на загальну суму 24 000 грн., а також наявні операції по збільшенню кредитного ліміту (а.с.57-58) Після того як [PERSON] отримав СМС- повідомлення про зняття з картки грошей, він відразу повідомив банк про несанкціоноване списання коштів з рахунків, написав заяву про блокування карткових рахунків, та звернувся до Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 березня 2019, кримінальне провадження №12019170090000956. Крім того, постановою слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області від 18 березня 2019 року, [PERSON] визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні. (а.с.9, 91) 18 березня 2019 року та 06 липня 2019 року [PERSON] звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявами щодо повернення коштів, які було списано 15 березня 2019 року з карток № [NUMBER] , [NUMBER] та № [NUMBER] , про що йому було відмовлено, що підтверджується відповідями АТ КБ «ПриватБанк» від 16 квітня 2019 року та 11 липня 2019 року (а.с.6-8) Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Правовідносини у сфері функціонування платіжних систем і розрахунків в Україні, проведення переказу коштів у межах України, відповідальності суб`єктів переказу, а також загального порядку здійснення нагляду за платіжними системами регулюються Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон). Згідно п.1.27 ст.1 Закону платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Пунктом 6.3 ст.6 Закону передбачено, що порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Крім того, згідно п.1.5 Розділу І «Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів», що затверджена постановою Правління Національно банку України № 492 від 12 листопада 2003 року, умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції. Згідно п. 2.1.4.32. Умов і правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» (далі -Умови та правила), картка може бути використана Держателем картки для оплати товарів і послуг, отримання / внесення готівкових грошових коштів у банківських установах і через банкомати, з метою інших банківських операцій, передбачених Договором. З отриманням Картки Клієнт отримує можливість здійснювати операції через віддалені канали обслуговування. Відповідно до п.п.2.1.4.48.1., 2.1.4.48.8. Умов та правил, клієнт зобов`язується:- не передавати Карти, ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству; вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти. Інформувати Банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, ПІН або отримання звістки про їх незаконне використання. При настанні вищевказаних випадків необхідно звернутися у відділення Банку, або за телефоном 3700. Пунктом 2.1.4.7. Умов і правил передбачено, що клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі якщо його дії або бездіяльності призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІН або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Згідно п. 14.17 ст.14 Закону, банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень скарг громадян. Частиною 1 ст. 40-1 Закону визначено, що сквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Згідно із п.8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління Національного банку України № 705 від 5 листопада 2014 року, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням цієї операції. Також в п.9 цього ж Положення визначено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, встановивши, що відповідачем не доведено вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а позивач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив відповідача про цей факт, та врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд дійшов висновку, що з рахунку позивача відбулося несанкціоноване списання коштів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав. Так, позовними вимогами позивача є визнання недійсними транзакції по списанню 15 березня 2019 року коштів у загальній сумі 27200 грн. з карток Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] виданих на його ім`я. Проте, як вбачається з наданих відповідачем виписок по вказаним карткам, саме з карткового рахунку № [NUMBER] , що відкритий по угоді від 24 квітня 2014 року, 15 березня 2019 року були проведені операції по зняттю готівки в банкоматах в м.Кривий Ріг, але на загальну суму 24000 грн., а решту операцій по картковим рахункам позивач здійснював особисто для власних потреб, що підтвердилося шляхом дачі ним пояснень в суді. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що зняття коштів на суму 24000 грн. мало місце в м.Кривий Ріг, тоді як [PERSON] проживає та перебував в той день лише в м.Кременчук. Вказаний факт підтверджується тим, що з моменту зняття коштів в м.Кривий Ріг, позивач протягом декількох хвилин подав заявку на блокування карток в м.Кременчук Полтавської області. Таким чином, з урахуванням взятих відповідачем на себе зобов`язань і недоведеністю вини позивача в порушенні правил використання банківських платіжних карток, чи системи віддаленого банківського обслуговування «Приват24», суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково. У відповідності до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем витрати на оплату судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial