Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

31 серпня 2015 року позивач звернулася до суду із даним позовом в якому зазначає, що у 2010 році вона почала проживати разом із [PERSON] однією сім'єю в належному йому будинку по [ADDRESS]. В період спільного проживання разом вели спільне господарство, зробили капітальний ремонт будинку, перекрили його дах, замінили вікна та міжкімнатні двері, побудували за спільні кошти хлів та замінили старий паркан на новий. Під час спільного проживання із заявою про реєстрацію шлюбу до відповідних органів не зверталися. [INFO] [PERSON] помер. На день його смерті вона проживала у його будинку без реєстрації. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його мати [PERSON], дочка [PERSON] та онуки [PERSON], [PERSON] Факт її проживання із померлим понад п'яти років можуть підтвердити [PERSON], сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У зв'язку з наведеним, просить встановити факт проживання її та [PERSON] однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Також просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS]. Під час розгляду справи представником [PERSON] [PERSON] подано заперечення на позовну заяву, де вона зазначила, що спадковий будинок з надвірними будівлями був подарований власнику, а не придбаний під час сумісного проживання із [PERSON] Самочинна прибудова була побудована власником за його кошти, ванна кімната, кухня, прихожа також були зроблені власником до сумісного проживання із позивачем. Крім цього, ставить під сумнів достовірність накладної на придбання ондуліну на суму 6720 грн., де немає її номеру і яка виписана на [PERSON], якій на той час було 81 рік. Зазначила, що змінені тільки вхідні, а не міжкімнатні двері. Вважає, що є підстави для часткового задоволення позову. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги уточнили і просять встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2006 року по день смерті останнього, а також визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] під час вчинення окремої процесуальної дії поза судовим засіданням позов визнала та пояснила, що її син [PERSON] проживав разом із [PERSON] близько десяти років, вели спільне господарство, проводили ремонтні роботи. На розгляд справи не з'явилася, подала до суду заяву, де просить розгляд справи провести без її участі у зв'язку із похилим віком та станом здоров'я. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позов визнала частково і пояснила, що позивач дійсно проживала з покійним батьком, але добудову до будинку та ванну він збудував до її приходу. [PERSON] своїх коштів в ремонт не вкладала, оскільки не була зареєстрована по [ADDRESS]. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов в частині встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2006 року по день смерті останнього визнав, в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS] заперечив та пояснив, що вказаний будинок був подарований [PERSON] до спільного проживання його із [PERSON], так як і самочинне будівництво здійснене останнім до вказаного часу. Відповідачі [PERSON] та представник [PERSON] [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час і місце слухання, на розгляд справи не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли. Суд заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача [PERSON], свідків, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. При застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Так, свідок [PERSON] суду показав, що ремонт будинку, де проживає позивач, проводився за кошти діда та баби. В ході ремонту були замінені вікна на металопластикові, стіни будинку оббиті сайдингом, а також було збудовано прибудову. Свідок [PERSON] підтвердила, що в ході ремонту були замінені вікна, дах будинку та покладена бруківка. Свідок [PERSON] показав, що позивач доглядала [PERSON] в лікарні, купувала ліки. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] і [PERSON] жили спільно, вели господарство, також разом проводили ремонт будинку, перекривали його дах. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] побудував літню кухню, прибудову, сарай, гаража, новий паркан, поклав бруківку. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2006 року по 10 лютого 2016 року. Згідно ст. 57 ч. 1 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Як убачається із договору дарування будинку від 12 серпня 2002 року (а.с. 35) [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] Волинської області. Таким чином [PERSON] набув право власності на вищевказане нерухоме майно до часу проживання із позивачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу, у зв'язку з чим воно було його особистою приватною власністю. Відповідно до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. При розгляді справи позивачем та її представником не доведено, що вищевказане належне [PERSON] нерухоме майно за час спільного проживання із [PERSON] істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок затрат останньої. Як убачається із висновку №8231-8232 судової будівельно-технічної експертизи від 11 березня 2016 року (а.с. а.с. 128-142) оціночна вартість житлового будинку по [ADDRESS] з надвірними будівлями і спорудами без врахування покращень та ремонтно-будівельних робіт станом на момент укладення вищезгаданого договору дарування становить 17239 грн., Ринкова вартість цього ж будинку з надвірними будівлями і спорудами без врахування вартості земельної ділянки, яка знаходиться під ним, станом на момент проведення експертизи, з врахуванням покращень та ремонтно-будівельних робіт, які буди здійснені (без врахування самочинного будівництва), становить 174994 грн. Вартість проведених ремонтних робіт при заміні вікон та вхідних дверей на будинку згідно будівельного паспорта становить 8970 грн. Після проведення покращень із заміною окремих конструктивних елементів будинку, його фізичний знос на даний час становить 35%, відповідає «задовільному» технічному стану. Вартість заміни покрівлі (ондулін) на частині будинку становить 8718 грн. Вартість влаштування огорожі та бруківки біля будинку становить 4717 грн. Вартість опорядження стін фасаду сайдингом становить 9629 грн., вартість вирівнювання стін шпаклюванням та обклеюванням шпалерами 5748 грн. Загальна вартість самочинно збудованих будівель становить 301525 грн. Встановлено, що кошти на заміну даху будинку для придбання ондуліну внесла мати померлого [PERSON] [PERSON], що стверджується накладною від 24 липня 2008 року (а.с. 5) і це не заперечує позивач. При розгляді справи також доведено що самочинну прибудову до житлового будинку здійснив [PERSON] до того часу, як став проживати із [PERSON], а сарай та гараж були самочинно побудовані разом. Згідно ст. 376 ч. ч. 1, 2 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Самочинно реконструйований будинок, в порушення ст. 376 ч. 1 ЦК України, не створює право власності у спадкодавця, не може входити до складу спадщини, а отже, не дає підстав для виникнення права власності у спадкоємців. У зв'язку з цим спірний самочинно реконструйований будинок та зведені добудови не створюють право власності для спадкодавця і спадкоємців, а тому немає підстав для визнання права власності на частину вказаного нерухомого майна за позивачем. Доказів про те, що позивач давала кошти на придбання сайдингу, вхідних дверей, металопластикових вікон, ондуліну, остання суду не надала і при розгляді справи не доведено. Подані товарні чеки (а.с. а.с. 5, 6) суд до уваги взяти не може, оскільки в них не вказано, хто проводив оплату. Таким чином затрачені кошти на влаштування огорожі, бруківки, вирівнювання стін шпаклювання та обклеюванням шпалерами в розмірі 10465 грн., частину з яких, як установлено при розгляді справи, сплатила позивач, не можна вважати такими, які вплинули на істотне збільшення майна [PERSON] у своїй вартості внаслідок затрат [PERSON], а тому це майно не може бути визнане судом об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач в судовому засіданні не змогла довести яку суму особистих коштів вона вклала в спірне майно. Проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без шлюбу не є підставою для виникнення в [PERSON] права на спадкування за законом як спадкоємця першої черги на підставі ст. 1261 ЦК. Спадкоємцями цієї черги є [PERSON] - мати [PERSON], його дочка [PERSON] та діти померлого сина [PERSON] [PERSON] і [PERSON] [PERSON], як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, згідно ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги за законом. Враховуючи наявність спадкоємців першої черги за законом, відмову позивача від компенсації коштів, затрачених нею на вирівнювання стін в кімнатах будинку, клеєння шпалер, зведення огорожі та влаштування бруківки, підстав для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння немає.

Outcome: partial