Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «Золотоніський цегельний завод» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди. Свій позов [PERSON] мотивує тим, що він з 01.06.2014 року по 20.11.2014 року працював на посаді садчика цегли у печі. При звільнені йому не було виплачено заробітну плату. Борг відповідача по виплаті заробітної плати становить 12500,00 грн. Також позивач просив стягнути моральну шкоду в сумі 20000,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю. Представник ТОВ «Золотоніський цегельний завод» в судове засідання не зявився хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, але не повідомив про причини неявки. Тому суд рахує за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до копії вироку Золотоніського міськрайонного суду від 09.10.2015 року, [PERSON] як директора ТОВ «Золотоніський цегельний завод» визнано винною у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 172 та ч. 1 ст. 175 КК України. Зокрема вироком встановлено, що [PERSON] працював посаді садчика цегли у печі ТОВ «Золотоніський цегельний завод», а товариство безпідставно не виплачувало йому заробітну плату і заборгованість по заробітній платі становить 12500,00 грн. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 січня 2016 року, вирок Золотоніського міськрайонного суду від 09.10.2015 року в частині цивільних позовів (в тому числі позивача) скасовано та направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідачем не подано будь-яких заперечень що до розміру заборгованості по заробітній платі. Отже, розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем становить 12500,00 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом вказаного положення закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об'єкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі. Відповідно до абз. 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснює, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що не виплата заробітної плати призвело до порушення законних прав позивача та моральних страждань, втратити нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації його життя. Тому розмір моральної шкоди в сумі 9000,00 грн. суд вважає обґрунтованим та справедливим. Позивач у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України був звільнений при подачі позову від сплати судового збору, в зв'язку з чим суд задовольняючи позовні вимоги стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1929,00 грн. (551,20 грн. за подачу позову майнового характеру та 1378,00 грн. за подачу позову про відшкодування моральної шкоди).

Outcome: partial