Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів в розмірі 1/3 частки з всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання їх спільного сина, [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення сином повноліття, а також на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 з частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно заяви про уточнення позовних вимог (вх. № 27826 від 17.07.2014 року) позовні вимоги заявлені про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів в розмірі 1/4 частки з всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання їх спільного сина, [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення сином повноліття, а також на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 з частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 22). Позов мотивований тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2014 року розірвано. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Зазначила, що в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому потребує допомоги як на утримання дитини, так і на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні 24.07.2014 року позивач позовні вимоги підтримала, в судове засідання, призначене на 06.08.2014 року не з'явилась, надала заяву (вх. № 30363 від 06.08.2014 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги, з урахування заяви про уточнення позовних вимог підтримала в повному обсязі (а.с. 38). Відповідач в судовому засіданні 24.07.2014 року заперечив щодо розміру аліментів на утримання колишньої дружини, в судове засідання, призначене на 06.08.2014 року не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 36, 37). Надав до суду заяву (вх. № 30364 від 06.08.2014 року, а.с. 39) про часткове визнання позовних вимог, з урахуванням наданих заперечень (вх. № 28689 від 23.07.2014 року, а.с. 31-32). Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджено довідкою Комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 11 від 14.07.2014 року за № 2710 (а.с. 23). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 05.10.2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 1871 (а.с. 3). За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленністю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у статті 182 Сімейного кодексу України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, частина 2 статті 84 Сімейного Кодексу України визначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На даний час, позивач згідно довідк Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м. Кіровогораді ради № 1771, № 1772 від 14.07.2014 року знаходиться на обліку в Кіровському відділі соціального захисту (а.с. 25, 26) та зважаючи на вік дитини перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до копії трудової книжки, серії [NUMBER], [PERSON] працював на посаді слюсара-інструментальника в приватному акціонерному товаристві «Гідросила АПМ» та згідно запису № 25 від 31.07.2014 року звільнений за п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України за згодою сторін на підставі наказу № 399-к від 31.07.2014 року (а.с. 40-41). На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону. Проте, вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дружини та можливість відповідачем надавати таку допомогу, суд виходить з вимог розумності і справедливості та зважає на заперечення відповідача, в яких він зазначив, що кожного місяця передавав позивачу кошти у розмірі від 150,00 грн. до 1300,00 грн., купував речі та продукти для дитини в межах своїх можливостей. Враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу і на утримання дружини, з якою проживає син, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки з всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, так як є працездатним, має задовільний стан здоров'я, а також судом враховано відсутність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб на його утриманні. Пунктом 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. За приписом частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки підстави, визначені Законом України "Про судовий збір" щодо звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial