Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

31.10.2017 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. на місяць на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із дня подачі заяви й до повноліття дітей. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що 02.09.2005 року між сторонами було укладено шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Шлюб між ними не розірвано рішенням суду від 25.09.2017 року, однак відповідач жодним чином не допомагає в утриманні дітей, ухиляється від покладеного на нього обов"язку. Діти перебувають на повному утриманні позивача. Оскільки домовитися з відповідачем про утримання дітей не вдалося, вона змушена звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. Позивачем до суду подано заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій заначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання подав письмові заперечення на позовну заяву, в яких вказав про те, що він заперечує щодо стягнення з нього аліментів в такому розмірі, він на даний час офіційно не працює, тому немає змоги задовольнити вимоги позивача. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами зареєстровано шлюб 02.09.2005р. у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї, актовий запис № 1299. У вказаному шлюбі у сторін народилися сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову щодо сплати аліментів, що не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, також те, що відповідач не має постійного доходу, тому суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову частково, а саме в розмірі 1500 грн. аліментів на кожну дитину. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 640 грн., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial