Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області з заявою про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина до якої увійшла земельна ділянка за державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯA № 047389 від 15 грудня 2004 року. Зважаючи на те, що [PERSON] не залишила заповіту, відбувається спадкування за законом. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом був син спадкодавця (чоловік [PERSON] ) - [PERSON] , який прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, зокрема, взяв майно спадкодавця (в т.ч. речі домашнього вжитку), користувався житловим будинком, взяв документи спадкодавця (в т.ч. ощадну книжку, сертифікат на право на земельну частку (пай), на підстав якого після смерті спадкодавця був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯA № 047389 від 15 грудня 2004 року. [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина до складу спадщини, зокрема, увійшли земельні ділянки за державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯA № 047389 від 15 грудня 2004 року, які він успадкував після смерті [PERSON] , однак юридично не оформив. Будучи дружиною спадкодавця, після смерті [PERSON] - [PERSON] прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом. В нотаріальній конторі заявниця отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно спадкодавця. Водночас, нотаріус роз`яснив, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки за державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯA № 047389 від 15 грудня 2004 року, які [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] , однак юридично не оформив, необхідно в судовому порядку встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] . Таким чином, з метою оформлення спадщини, вона змушена звернутися до суду із даною заявою. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, подала суду заяву від 14 вересня 2020 року (а. с. 35) про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити. Заінтересована особа Сенчицька сільська рада Зарічненського району Рівненської області за підписом сільського голови подала суду письмову заяву від 03 вересня 2020 року (а. с. 29) у якій підтвердила, що [PERSON] , який помер [INFO] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, житловим будинком та земельною ділянкою на яку виданий державний акт серії ЯА №047389 від 15 грудня 2004 року. Просив розглядати справу за відсутності представника сільської ради. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Сенчицькою сільською радою Зарічненського району Рівненської області 17 лютого 2003 року (а. с . 9). На дату смерті [PERSON] проживала одна за адресою [ADDRESS] , що доводиться довідкою № 72 від 27 лютого 2020 року Сенчицької сільської ради (а. с. 10). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 28 листопада 1952 року (а. с. 8) [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, зокрема, взяв майно спадкодавця (в т.ч. речі домашнього вжитку), користувався житловим будинком, взяв документи спадкодавця (в т.ч. ощадну книжку, сертифікат на право на земельну частку (пай), на підстав якого після смерті спадкодавця був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯA № 047389 від 15 грудня 2004 року. З довідки Сенчицької сільської ради Зарічненького району Рівненської області № 71 від 27 лютого 2020 року (а. с. 20) вбачається, [PERSON] , до дня своєї смерті (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23 липня 2015 року (а. с. 19)), проживав за адресою: [ADDRESS] з дружиною [PERSON] - заявницею по справі. Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 23 лютого 2016 року у спадковій справі № 16/2016 (а. с. 22-23) підтверджується факту спадкування [PERSON] Ѕ частки житлового будинку у [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] , належної спадкодавцеві [PERSON] на праві власності згідно свідоцтва на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ № 075695. Як вбачається з довідки № 1-16/562 від 08 вересня 2020 року (а. с. 30), виданої Зарічненською районною державною нотаріальною конторою, із заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом не видавалось. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] із заявою звернулась його дружина - заявниця по справі [PERSON] , а також на її ім`я нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину. Крім того у спадковому реєстрі наявна інформація про заповіт, посвідчений на ім`я [PERSON] та [PERSON] , які пропустили строк для прийняття спадщини і після його спливу звернулись до нотаріальної контори із заявами у яких вказали, що не будуть звертатись до суду за продовженням строку на прийняття спадщини. Також на адресу суду від [PERSON] , доньки [PERSON] (факт родинних відносин та зміни прізвища доводиться свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 квітня 1965 року (а. с. 40) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 07 червня 2005 року (а. с. 42)), отримано заяву (а. с. 36) у якій вона підтверджує, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її батько, а також вказала, що на спадщину не претендує. Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам необхідно зазначити наступне: Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно частини другої ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Встановлення факту прийняття спадщини необхідно заявниці для подальшого оформлення спадкової справи. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 травня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року . Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. За результатами судового розгляду судом встановлено, а зібраними у справі доказами, підтверджено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, так як вступив в оперативне управління спадковим майном, а тому заява про встановлення факту прийняття спадщини підлягає до задоволення. З огляду на викладене,

Outcome: approved