Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

13.02.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулось Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Національний банк України про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі: 812406,79 грн., з яких тіло кредиту - 238566,32 грн., відсотки - 38542,08 грн., пеня - 535298,39 грн. також просили стягнути пропорційно з відповідачів судовий збір у розмірі 12186,10 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що 16.11.2009 року між ВАТ «Астра Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №310000012316007 згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 486000,00 грн., з розрахунку в розмірі 24,90% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 16.11.2009 року по 16.11.2016 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав. 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах визначених Договором, ПАТ «Астра Банк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2017 року справу розподілено на суддю Наумову С.М. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.03.2017 року провадження по справі відкрито. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2017 року справа надійшла до провадження судді Лазюка С.В. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2018 року справа надійшла до провадження судді Подус Г.С. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.10.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав з обставин викладених в позові. Представник відповідача [PERSON] ., в судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував частково, вказав, що [PERSON] визнає тіло кредиту, відсотки, однак не визнає розмір пені, адже нарахування пені позивач провів за 3 роки, а пеня має спеціальну позовну давність в один рік. Крім того, вказав, що вимогу не було направлено, кредит відповідач сплачував по графіку. [PERSON] проти позову заперечує, вказала, що жодної вимоги не отримувала, також зазначила про те, що вона може бути відповідачем по даній справі лише у разі, якщо боржник - [PERSON] відмовляється виконувати умови договору. Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року. Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 16.11.2009 року між Відкритим акціонерним товариством «АСТРА БАНК» ( правонаступник ПАТ «Астра Банк») та [PERSON] був укладений договір №310000012316007, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику [PERSON] кредитні кошти у розмірі 486000,00 грн. (а.с. 8-14) Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Термін користування кредитом - з 16.11.2009 року до 16.11.2016 року (включно). П.1.2 та 1.3 передбачено, що кредит надається позичальнику на купівлю Mercedes-Benz CL 63 AMG, легковий купе -В для споживчих потреб. Як забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат Позичальник в день укладення цього Договору укладає: договір застави автомобілю Mercedes-Benz CL 63 AMG та договір поруки з [PERSON] . Також п. 1.4 передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 24,90% річних за користування кредитом. Між Відкритим акціонерним товариством «АСТРА БАНК» ( правонаступник ПАТ «Астра Банк») та [PERSON] 16.11.2009 року було укладено договір поруки № 310000012316007/П, п. 2.1 Договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком нарівні з позичальником за кредитним договором. (а.с. 18-19) 02.12.2013 року між ПАТ «Астра банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. (а.с. 29-31) Відповідно до Додатку до Акту приймання-передачі Прав Вимоги (Договір купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013 року) право вимоги за кредитним договором № 310000012316007 перейшло до ПАТ «Дельта Банк». (а.с.32) Відповідно до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року. Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов`язань ПАТ "Дельта Банк" набув права вимоги по даному кредитному договору. Однак, особисто взяті на себе зобов`язання за вказаним договором позичальник належним чином не виконує. Станом на 15.12.2016 року заборгованість за кредитним договором складає 812406,79 грн., з яких заборгованість за кредитом -238566,32 грн., заборгованість за відсотками -38542,08 грн. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 553 Цівільного Кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарну боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, в тому числі, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, представник відповідача [PERSON] зазначає, що пред`явлення права вимоги до [PERSON] можливе лише у разі невиконання Позичальником [PERSON] умов кредитного договору, однак [PERSON] умови кредитного договору вже були порушені, адже згідно п.1.1 кредитного Договору №310000012316007, термін користування Кредитор до 16.11.2016 року. Однак станом на момент закінчення терміну, Позичальником умови кредитного договору виконані не були. Стосовно стягнення суми заборгованості за кредитним договором з відповідача - поручителя [PERSON] слід зазначити наступне. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 ЦК України та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України, згідно яких порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. В п.24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів судом враховується, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Враховуючи те, що розмір нарахованої пені перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту, майновий стан відповідачів, суд прийшов до висновку, що розмір пені слід зменшити та стягнути з відповідачів пеню, яка нараховувалась лише за останній рік, а саме 381298,39 грн. З огляду на те, що відповідачами не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи рішення у справі, приймає розрахунки позивача як належні та допустимі докази. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідачів від відповідальності за порушення зобовязання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України. З огляду на те, що відповідачі взятих на себе зобов`язань в передбачені кредитним договором строки не виконують, що надало позивачу право вимоги повернення суми за кредитним договором та стягнення нарахованих процентів, суд знаходить позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення № 889042 від 08 лютого 2017 року, під час звернення до суду з позовом ПАТ «ДельтаБанк» сплачено судовий збір в розмірі 12186,10 грн. Судом задоволено позов у частково (0,8), а тому судовий збір складає - 9748,88 грн. Тобто судовий збір, який підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON] склав - 9748,88 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial