Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

15 жовтня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у сумі 560 гривень на місяць починаючи стягнення з 1 лютого 2014 року до закінчення нею навчання, тобто до 30 червня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в період часу з 22 серпня 1992 року по 12 серпня 2003 року перебувала у шлюбі зареєстрованому з відповідачем. Під час шлюбу, а саме [INFO] року народилась донька - [PERSON]. З 1 вересня 2013 року дочка навчається на першому курсі денного відділення Торгового Коледжу Запорізького національного університету, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач офіційно не працює, працює в Російській Федерації будівником, отримує дохід, може і згоден надавати матеріальну допомогу у розмірі 560 гривень на місяць, починаючи з лютого 2014 року, однак добровільно цього не робить. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до наданої заяви позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно (27.10.2014 року о 09-00 годині, 06.11.2014 року о 09-00 годині) не з'явився, причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, у зв'язку з чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у дані судові засідання. Також відповідач не надав суду будь-яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову або заперечень проти позову. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 27 лютого 1996 року. [PERSON], з 1 вересня 2013 року навчається на першому курсі товарознавчого відділення денної форми навчання Торгового коледжу Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет», і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, що підтверджується довідкою № 123 від 14.01.2014 року. Термін навчання в даному навчальному закладі з 01.09.2013 року по 30.06.2015 року. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За роз'ясненнями, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виникнення даного аліментного зобов'язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23 - х років; дитина навчається на першому курсі товарознавчого відділення денної форми навчання Торгового коледжу Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет», у зв'язку з навчанням дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в статті 182 цього Кодексу. У відповідності до положень ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину враховує, що відповідач є особою працездатного віку, і може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням викладеного суд вважає доцільним встановити розмір аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 560 гривень щомісячно. Визначаючи строк, з якого до якого стягуються аліменти, суд виходить з норм ст. 191 СК України та ст. 199 СК України. Згідно ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Доказів, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням ним від їх сплати, суду не надано, а тому в стягненні аліментів за період з 01 лютого 2014 року по 14 жовтня 2014 року, необхідно відмовити. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання підлягають задоволенню частково, в твердій грошовій сумі в розмірі 560 гривень щомісячно, з дня подачі позову і до закінчення навчання [PERSON] але не більш ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільняється від сплати судового збору, то з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial