Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом, у якому просила визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 20.10.2017 року, зареєстрований у реєстрі за №22898, згідно з яким звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літ. «А-1» (Кафе «[INFO]») загальною площею 131, 7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту №831/3/27/31/8-289 від 15.09.2008 таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що у грудні 20178 року позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, згідно з яким було звернуто стягнення на нерухоме майно, яке було передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору №831/3/27/31/8-289, посвідченого приватним 30.07.2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М., зареєстрованого в реєстрі за №371, а саме: нежитлову будівлю літ. «А-1» (Кафе «[INFO]») загальною площею 131, 7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту у розмірі 1 146 357, 59 гривень - заборгованість за кредитом ( Договір кредиту №831/3/27/31/8-289 від 15.09.2008 р) та заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 800 418, 38 грн. Загальна сума заборгованості становить 1 946 775, 97 грн та сума сплати, що здійснена ПАТ «Укрсоцбанк» за вчинення виконавчого напису. Вказаним виконавчим написом було запропоновано банку звернути стягнення на вищевказану нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , та в подальшому був пред`явлений до виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що [PERSON] стало відомо після отримання нею копії постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі вищезазначеного виконавчого напису. Позивач вважає, що дії відповідача є незаконними та необгрунтованими з урахуванням того, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності та відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги Закону України «Про нотаріат». Також позивач вказує, що нею не було отримано жодних письмових вимог про усунення порушень під ПАТ «Укрсоцбанк». Враховуючи, що у тексті зазначеного виконавчого напису приватним нотаріусом не вказано жодного документа, який підтверджує суму безспірної заборгованості, документів, які підтверджують факт настання кінцевого терміну виконання зобов`язань чи факт прострочення виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою, позивач переконана, що на час вчинення виконавчого напису подані відповідачем документи не визначали безспірності заборгованості внаслідок невиконання позивачем усіх дій, визначених кредитним договором та нормами діючого законодавства. Окрім наведеного, позивач зазначає, що відповідачем було порушено визначений договором спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, що у сукупності з вищенаведеним є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 15.01.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній цивільній справі. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 15.01.2018 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису до розгляду справи по суті. Від третьої особи - представника Шевченківського ВДВС міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області 06.03.2018 року за вх. № 10412 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. 28.03.2018 року за Вх.№13945 надійшов відзив представника відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» М.В. Августової, яким вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступне. На спростування тверджень позивача, відповідач вказує, що ним направлялась письмова вимога щодо усунення порушень за кредитним договором та договором іпотеки, що підтверджується реєстром відправлень поштової кореспонденції із вказівкою на індивідуальний номер рекомендованого відправлення. Посилаючись на практику Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідач вказує, що на нотаріуса при вчиненні виконавчого напису покладено обов`язок перевіряти наявність документів у урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України « Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 року №1172, але при цьому нотаріус не перевіряє безспірність заборгованості та не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, як це зазначено в оскаржуваному рішенні. Так, відповідач вказує, що жоден з документів, які були надано нотаріусу не були оскаржені, спростовані, із моменту вчинення виконавчого напису і по сьогоднішній день відсутні будь-які спори, судові справи щодо оскарження сум заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 27.09.2021 року здійснено заміну ПАТ «Укрсоцбанк» в особі відділення «На Гоголя» ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника - АТ «АльфаБанк», код ЄДРПОУ 23494714, МФО 300346, п/р № ІBAN [NUMBER] , місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, буд.100 у справі №638/19602/17 за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» в особі відділення «На Гоголя» ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області У судове засідання позивач та її представник - адвокат Матат Ю.Д., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН №5377 та договору про надання правової допомоги від 11.07.2019 року, не з`явились, надавши заяву, якою просили розглянути цивільну справу за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Від представника відповідача - ПАТ «Укрсоцбанк» надійшла заява, якою він просив розглянути справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. 15.09.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали договір кредиту № 831/3/27/31/8-289, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 75000,00 дол. США. П.1.3. договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки(пені, штрафу), а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги кредитор укладає: 1.3.1. з позичальником договір наступної іпотеки нежитлової будівлі, літ. «А-1» (кафе « [INFO] »), загальною площею 131,7 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] , заставною вартістю 1660737,00(один мільйон шістсот шістдесят тисяч сімсот тридцять сім) грн. 00 коп., що в еквіваленті складає 342278,85(триста сорок дві тисячі двісті сімдесят вісім) доларів США 85 центів за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього Договору; 1.3.2. з фінансовим поручителем [PERSON] договір поруки. П.4.1. У разі прострочення позичальником строків погашення кредиту(його частини) та/або сплати процентів, комісій, зазначених у пп.1.1., 2.4., 2.5., 3.3.15. цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобов`язань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.06.2012 по справі № 2-10140/11 звернуто стягнення на предмет іпотеки та наступної іпотеки - нежитлової будівлі, літ. «А-1» ( Кафе «[INFO]»), загальною площею 131,7 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] , [PERSON] зобов`язано звільнити займану нежитлову будівлю, літ. «А-1» (Кафе «[INFO]»), загальною площею 131,7 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , передати ПАТ «Укрсоцбанк» одночасно з актом приймання-передачі нежитлової будівлі ключі від предмету іпотеки. ПАТ «Укрсоцбанк» надається до моменту продажу предмету іпотеки право на господарське управління предметом іпотеки, з правом укладання у якості орендодавця договорів оренди з фізичними та юридичними особами, та направленням отриманих від управління коштів на задоволення своїх вимог за кредитними договорами, право за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за договором кредиту № 831/27/31/7-038 від 04.04.2007 року, за договором кредиту № 831/3/27/31/9-289 від 15.09.2008 року та усі витрати, пов`язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки, право обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону за спеціалізованими підприємствами. З [PERSON] стягнуто витрати по сплаті державного мита за подання позовної заяви у розмірі 1700,00 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.38 ЗУ «Про іпотеку». ПАТ «Укрсоцбанк» надано право на продаж предмету іпотеки буд-якій особі покупцеві. Рішенням Апеляційного суду Харківської області по справі № 2101140/11 від 05.02.2014 заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.06.2012 скасовано. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2014 скасовано рішення апеляційного суду Харківської області від 5.02.2014, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.06.2012 року залишено в силі. Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі №22809 від 22.10.2017 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на підставі ст.ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 запропоновано звернути стягнення на нежитлову будівлю літ. «А-1» (Кафе «[INFO]») загальною площею 131, 7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є предметом іпотеки на підставі іпотечного договору №831/4/27/31/8-213, посвідченого 15.09.2008 року Мохонько Ю.М., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зереєстрованого в реєстрі №371, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №831/3/27/31/8-289 від 15.09.2008 року, боржником за яким є [PERSON] , що є власником вищевказаного нерухомого майна. З матеріалів, наданих на виконання ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 01.10.2020 року приватним нотаріусом Чуловським В.А. вбачається, що Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» направлялась вимога про усунення порушень виконання зобов`язань за наведеним вище кредитним договором, що підтверджується відправкою рекомендованої кореспонденції №924 ВПЗ Чернігів, однак платежів на повне погашення кредитної заборгованості [PERSON] не здійснювалось. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно з п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку…). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16 травня 2018 року у справі №320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме у такому розмірі. У відповідності до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В той же час, 22.02.2017 р. постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в наступній частині: « Пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються : а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Київський апеляційний адміністративний суд, при розгляді вказаної справи дійшов висновку про необхідність визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету міністрів України N 662 від 16.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Постановою Верховного суду від 29.01.2019 № 910/13233/17 зазначається, що в зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету міністрів України N 662 від 26.11.2014 р. до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Таким чином, постановою суду, яка набрала законної сили, було визнано незаконним та нечинним положення правової норми щодо можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, не посвідченому нотаріально. Поруч із тим, виконавчим написом від 20.10.2017 року передбачалось звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений таким на підставі іпотечного договору №831/4/27/318-213, що відповідно є нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1589. Також суд, враховуючи практику Великої Палати Верховного суду щодо розгляду вказаної категорії справ, зокрема висновки про те, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості, враховує те, що обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6. Відповідно до усталеного прецедентного права Суду § 1 статті 6 гарантує кожному право подати в суд чи відповідний орган будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, § 1 статті 6 передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь-якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби § 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і розумність строку провадження, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікувавши Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції. 1 Таким чином, усі ті гарантії, які передбачені в § 1 статті 6 Конвенції, повинні застосовуватися і на стадії виконання рішення. Однією з таких гарантій є встановлення розумного строку провадження, а отже, і розумного строку виконання рішення суду.. Аналізуючи зазначені факти та виходячи із загальних засад цивільного судочинства, зокрема того факту, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2014 скасовано рішення апеляційного суду Харківської області від 5.02.2014, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.06.2012 року залишено в силі,а відтак заочне рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.06.2012 по справі № 2-10140/11, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки та наступної іпотеки - нежитлової будівлі, літ. «А-1» ( Кафе «[INFO]»), загальною площею 131,7 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] , [PERSON] зобов`язано звільнити займану нежитлову будівлю, літ. «А-1» (Кафе «[INFO]»), загальною площею 131,7 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , передати ПАТ «Укрсоцбанк» одночасно з актом приймання-передачі нежитлової будівлі ключі від предмету іпотеки. ПАТ «Укрсоцбанк» надається до моменту продажу предмету іпотеки право на господарське управління предметом іпотеки, з правом укладання у якості орендодавця договорів оренди з фізичними та юридичними особами, та направленням отриманих від управління коштів на задоволення своїх вимог за кредитними договорами, право за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за договором кредиту № 831/27/31/7-038 від 04.04.2007 року, за договором кредиту № 831/3/27/31/9-289 від 15.09.2008 року та усі витрати, пов`язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки, право обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону за спеціалізованими підприємствами. З [PERSON] стягнуто витрати по сплаті державного мита за подання позовної заяви у розмірі 1700,00 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.38 ЗУ «Про іпотеку». ПАТ «Укрсоцбанк» надано право на продаж предмету іпотеки буд-якій особі покупцеві., набрало законної сили, суд вбачає, що звернення стягнення на нерухоме майно на підставі виконавчого напису нотаріуса відповідатиме засаді щодо обов`язковості виконання судового рішення і відповідно суд не встановлює підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: dismissed