overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.05.2016 сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 680. Сімейне життя сторін не склалось, оскільки з 2018 року стосунки між ними погіршились, почали постійно виникати непорозуміння та конфлікти внаслідок того, що сторони мають різні погляди на сімейне життя, сімейні цінності, неможливість досягти компромісу у вирішенні питань сімейного життя. Шлюбні відносини між сторонами припинено. Позивач зазначає, що подальше сімейне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому просить не давати час на примирення, оскільки воно неможливе. Від спільного проживання дітей немає. Спільно нажитого майна немає. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої просив слухати справу в його відсутність, шлюб розірвати. Судові витрати не стягувати з відповідача. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 10.05.2016 сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №680 (а.с. 5). Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що сімейне життя сторін не склалось, оскільки з 2018 року стосунки між ними погіршились, почали постійно виникати непорозуміння та конфлікти внаслідок того, що сторони мають різні погляди на сімейне життя, сімейні цінності, неможливість досягти компромісу у вирішенні питань сімейного життя. Шлюбні відносини між сторонами припинено. Від спільного проживання дітей немає. Спільного нажитого майна немає. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб необхідно розірвати. За клопотанням позивача судові витрати з відповідача не стягувати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 08 червня 1998 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою у виконкомі Шевченківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис № 5. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони мають різні характери та погляди на життя і сімейні обов`язки, що призвело до втрати почуття кохання, поваги та взаєморозуміння. Просив шлюб розірвати, на примирення не згодний.\~ Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Встановлено, що 08 червня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Шевченківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 18 січня 2008 року.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 14 січня 2012 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 02. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З січня 2021 року їх сімейні відносини припинені, між сторонами виникають сварки, що негативно впливає на виховання дітей. Вважав, що збереження сім`ї неможливе, а тому просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутністю, позов визнала, просила шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 14 січня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 02 (а.с. 5). Від шлюбу у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] (а.с.6) та [PERSON] , [INFO] (а.с.7) Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідачки, яка не заперечувала проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 16.07.2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у виконкомі Талаківської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 06. Від шлюбу народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Вказав, що подружні стосунки між ним та дружиною фактично припинені і вони не мешкають разом з 2017 року, оскільки стосунки погіршились, зникло взаєморозуміння. Вважає, що збереження їх родини неможливе, а тому просив їх шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив розірвати їх шлюб з відповідачкою. Від відповідачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги вона визнала у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Згідно із статті 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 16.07.2015 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Талаківської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 06. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони по справі. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

У червні\~ 2021 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 22.02.2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 52. Від шлюбу народились спільні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказав, що подружні стосунки між ним та дружиною фактично припинені і вони не мешкають разом з 2021 року, оскільки стосунки погіршились, зникло взаєморозуміння. Вважає, що збереження їх родини неможливе, а тому просив їх шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, а позовних вимогах просить проводити слухання справи за його відсутності. Від відповідачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги вона визнала у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Згідно із статті 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 22.02.2007 року сторони зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 52. [INFO] народився [PERSON] , а [INFO] народилась [PERSON] , батьками яких є сторони по справі. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 30 квітня 1983 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою у відділі ЗАГС Володарського РИК Донецької області, актовий запис № 30. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. 18 років їх сімейні відносини припинені, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Вважав, що збереження сім`ї неможливе, а тому просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутністю, позов визнала, просила шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 30 квітня 1983 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС Володарського РИК Донецької області, актовий запис № 30. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідачки, яка не заперечувала проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 30 квітня 2009 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою у виконкомі Талаківської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 04. Від шлюбу мають трьох дітей - [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2010 року народження. З грудня 2020 року їх сімейні відносини припинені через втрату почуття любові та поваги. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутністю, позов визнала, просила шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 30 квітня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Талаківської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 04. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідачки, яка не заперечувала проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Луганськ Луганської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що так як факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, він не може отримати свідоцтво про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України, а тому єдиним шляхом його отримання та захисту прав заявника є звернення до суду з даною заявою. Заявник в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. До суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де в графі мати вказана [PERSON] (а.с.5). Вказана обставина свідчить про те, що [PERSON] має право звертатись до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] на окупованій території України. Згідно довідки про причину смерті №144 від 01 квітня 2021 року виданої Державним підприємством «Луганська міська поліклініка» вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Причиною смерті став атеросклероз судин головного мозку (а.с.6). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 квітня 2021 року (а.с.4) вбачається, що [INFO] [PERSON] померла в м. Луганськ Луганської області. Цей населений пункт перебуває на окупованій території, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Абзацом 2 ч.1 ст.317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту смерті особи слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся із вказаним позовом про розірвання шлюбу до Святошинського районного суду м. Києва. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вони з відповідачкою із 20.02.1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаємопорозуміння, внаслідок чого вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив (а.с. 14-15). Проте, як вбачається із матеріалів справи, жодних заяв від учасників, які б свідчили про їх примирення, до суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, шлюб між сторонами було зареєстровано 20.02.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Брянки, актовий запис № 43 (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначено в позовній заяві та не спростовано відповідачем, сторони проживають окремо, шлюбних стосунків тривалий час не підтримують, спільного господарства не ведуть, тобто шлюб існує формально. Таким чином подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved