Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

22.07.2021 року до суду звернулися позивачі, [PERSON] ,.і [PERSON] , з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача Верхньодніпровської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора 23.07.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 16.09.2021 року. Відповідачем подана заява про розгляд справи у відсутність його представника 16.09.2021 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 02.12.2021 року. 02.12.2021 року розгляд справи відкладений до 16.12.2021 року в зв`язку з неявкою позивачів в судове засідання Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Згідно позовних вимог позивачі просять визначити їм строк, достатній для прийняття спадщини за законом після смерті, [PERSON] , померлої [INFO] та визнати за кожною з них в порядку спадкування за законом право на Ѕ частину земельної частки (паю) розміром 7.79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Пушкарівського старостинського округу Верхньодніпровської міської ради після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] померла їх мати [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається в тому числі із права на земельну частку (пай) площею розміром 7.79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на (на місцевості), розташованої на території Пушкарівського старостинського округу Верхньодніпровської міської ради із земель бувшого КСП «Дніпро». 27.05.2021 року вони звернулись до державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області,т.в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але державний нотаріус постановою від 27.05.2021 року відмовила їм у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини та за відсутністю правоустановлюючого документа, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивачі не з`явились, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність згідно якої позовні вимоги підтримують за підставами, викладеними у позовній заяві. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] , позовні вимоги підтримувала, просила їх задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Представник відповідача Верхньодніпровської міської радим Дніпропетровської області в судове зсідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Також надав письмові пояснення згідно яких проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивачі пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини без поважних причин та що в позивачів відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з матеріалів справи, [INFO] померла мати, позивачів [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть, про народження та про укладення шлюбу . На день смерті [PERSON] , залишилось спадкове майно, яке складається в тому числі із права на земельну частку (пай) площею розміром 7.79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Пушкарівського старостинського округу Верхньодніпровської міської ради із земель бувшого КСП «Дніпро». 27.05.2021 року позивачі звернулись до державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ,т.в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але державний нотаріус постановою від 27.05.2021 року відмовила їм у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини та за відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови нотаріуса. За нормами ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому поважними причинами слід вважати об`єктивні, непереборні обставини, які стали на заваді спадкоємцю своєчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини. Позивачі позовні вимоги обґрунтовують тим, що у них не було інформації про те, що їхній матері був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії ДП № 0099794, який вона, як вказано в листі відділу Держкомзему отримала. І дана обставина їм стала відома з листа відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 01.04.2021 року № Т-5/0-0.20-5/133-21 Враховуючи, що згідно постанови нотаріуса позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину не лише із за пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а й за підставою відсутності у позивачів правовстановлюючого документу, сертифікату на земельну частку (пай), суд вважає, що позивачі пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, так як їм не було відомо про існування даного спадкового майна. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позивачі пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини. І дана причина була об`єктивною та непереборною. Відповідно до спадкової справи, № 117/2021, відкритої після померлої [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини 27.05.2021 року зверталися лише позивачі, тобто інші спадкоємці відсутні . Оцінюючи надані позивачами докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними. належними та такими, що підтверджують поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, оскілки відповідачем на спростування доводів позивача та наданих ним доказів не надано жодного доказу. Проте позовні вимоги в частині визначення позивачам додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд вважає за можливе задовольнити частково лише в частині визнання поважними причин пропуску позивачами строку для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки виходячи із вищезазначеної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовила позивачам ще й за підставами відсутності правовстановлюючого документу. Таким чином визначення позивачам додаткового строку для прийняття спадщини не матиме наслідком видачу їм свідоцтва про право на спадщину, оскільки існує ще одна причина за якою нотаріус не має можливості його видачі. Тобто даний спосіб захисту порушених прав не є фективним. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачами права власності на спадкове майно, суд виходить з наступного. Так, згідно листа відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області № Т-5/0-0.20-5/133-21 від 01.04.2021 року на ім`я [PERSON] був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай серії ДП № 0099794, який власниця отримала. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 року - право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Згідно з п. п. 3, 4, 7 вищевказаного Указу Президента України, вартість земельної частки (паю) для кожного підприємства, кооперативу, товариства визначалася виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь за методикою грошової оцінки земель, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай). Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. За правилами статей 20, 21, 24 Закону України "Про власність" (чинного на час видачі державного акта на право колективної власності на землю) суб`єктами права колективної власності на землю були колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. У майні, що належить кооперативу (колгоспу, радгоспу), визначалися частки членів цього кооперативу (колгоспу, радгоспу). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати па право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Таким чином судом встановлено, що за життя у [PERSON] , виникло право на земельну частку (пай), оскільки на її ім`я був виготовлений сертифікат. Відповідно до ст.3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», особи, власники сертифікатів на право на земельну частку /пай/, які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Відповідно до ч.1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку /пай/ є сертифікат на право на земельну частку /пай/виданий районною /міською/ державною адміністрацією. Таким чином судом встановлено, що за життя у [PERSON] виникло право на земельну часту пай, яке входить до складу спадщини, що відкрилась після її смерті. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами ( зі збереженням її цільового призначення) при підтверджені цього права спадкодавця державним актом про право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України - До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З наведеного вище судом встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , входить і право на земельну частку (пай) площею 7.79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Пушкарівського старостинського округу Верхньодніпровської міської ради , оскільки на дану земельну ділянку на ім`я [PERSON] , був виготовлений сертифікат серії ДП № 0099794. Дане право не припинилось зі смертю [PERSON] , та в зв`язку з відсутністю у спадкоємців правовстановлюючого документу. Оскільки згідно ст. 346 ЦК України, ст. 140 ЗК України передбачені підстави для припинення права власності, але вони не містять такої правової підстави, як втрата правовстановлюючого документу. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачі бажають прийняти спадщину у вигляді земельної частки (паю), що залишилась після смерті [PERSON] , та з цією метою звернулась до держаного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, але отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тобто в позасудовому порядку не змогли реалізувати своє право на отримання спадщини на дане спадкове майно. Оцінюючи надані докази в їх сукупності , суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині визнання за позивачами права на земельну ділянку (пай) ділянку (пай) площею 7.79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Пушкарівського старостинського округу Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] по Ѕ частині за кожною. Дане рішенні приймається у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав, а саме визнання права, який передбачений ст. 16 ЦК України. Понесені позивачами судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 908.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивачів пропорційно сплачених сум, так як не вбачає вини відповідача у порушенні права позивача.

Outcome: partial