Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Великоолександрівський РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позов мотивовано тим, що позивач перебувала в шлюбі з відповідачем з 30.08.2003 року, від даного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 16.10.2008 року шлюб між сторонами розірвано та вирішено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] 2003 р.н. у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. На підставі цього рішення видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Великоолександрівському РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області. Станом на 01.04.2018 року загальна заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 31 220,01 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком від 23.04.2018 року. Про існування заборгованості відповідач був повідомлений. Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 20.05.2013 року по справі № 650/356/13-ц стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 16 491,03 грн. за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2011 року по січень 2013 року. Відповідач має молодий вік, не страждає на будь-яке захворювання, не є інвалідом, і має можливість утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, проте виплати по виконавчим листам не здійснює. Розмір неустойки (пені) за несплачені відповідачем аліменти складає 14 226,59 грн. Представник позивача також надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8400,00 грн. Позовні вимоги, викладені у первісній позовній заяві в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 14 226,59 грн. позивач підтримує в повному обсязі. У відзиві на позовну заяву, поданому представником відповідача, повністю погоджуючись із сумою нарахованої позивачем неустойки, яка складає 14 226,59 грн. за період з січня 2015 року по квітень 2018 року, відповідач просить застосувати положення частини другої ст. 196 СК України. [PERSON] ніколи не відмовлявся та не ухилявся від виконання покладених на нього обов'язків щодо забезпечення своєї дитини, однак деякий час він перебував у скрутному матеріальному становищі, зумовленому необхідністю несення видатків на лікування грудної дитини, яка у нього народилася [INFO]. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що до народження дитини відповідач сплатив заборгованість, що виникла зі сплати аліментів у сумі 5660 грн. та в подальшому намагався її не утворювати. Однак після встановлення лікарями діагнозу для малолітнього [PERSON] - двостороння пахова грижа - відповідач змушений був збирати кошти на проведення хірургічної операції. Саме з цими обставинами була пов'язана затримка у виплаті аліментів на утримання [PERSON]. Однак 26.05.2018 року, вже через чотири дні після операції, яка була проведена 22 травня 2018 року, відповідач почав сплачувати заборгованість по аліментам, початково була внесена сума 15 000 грн., а в подальшому 30744 грн. При цьому [PERSON] також вносив нараховані щомісячні платежі. За вказаних обставин представник відповідача просить суд нараховану позивачем пеню зменшити до 2000 грн. У відповіді на відзив представник позивача не погоджується із доводами відповідача щодо зменшення розміру неустойки та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідач вказує, що ніколи не відмовлявся та не ухилявся від виконання своїх обов'язків по утриманню доньки, що не відповідає дійсності. Позивач вже зверталася до суду з позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів і рішенням № 650/356/13-ц був встановлений факт несплати відповідачем аліментів. Крім того, у період з січня по червень 2015 року аліменти не сплачувались взагалі, протягом 2017 року відповідачем був здійснений лише один платіж на суму 750,00 грн., а в 2018 році аліменти надійшли лише у кінці травня. Хвороба сина відповідача не є підставою для несплати аліментів на утримання доньки, аргументи відповідача щодо значних витрат на хірургічну операцію та медичне лікування сина не підтверджені жодними доказами. Крім того, відповідач не брав участі у додаткових витратах, що пов'язані із станом здоров'я, на доньку [PERSON]. Відповідач намагається на свою користь використати доводи стосовно того, що він сплатив заборгованість за аліментами ще до подачі даного позову. Однак заборгованість була ним сплачена лише після отримання листа позивача із попередженням про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів. Даний лист був відповідачем отриманий 24.05.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, і вже 26.05.2018 року відповідач зробив перший платіж зі сплати заборгованості. Враховуючи, що відповідач погодився із розміром нарахованої позивачем неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 14 226,59 грн., просить суд задовольнити позов у повному обсязі. У заперечені на позов відповідач, наполягаючи на запереченнях, наданих у відзиві на позов, надає додаткові пояснення. Так позивач наполягає на ухиленні відповідача від виконання рішення суду, не наводить доказів, які свідчать про можливість відповідача здійснити відповідні платежі вчасно. Рішення суду від 20.05.2013 року не може застосовуватись для вирішення даного позову,оскільки воно не має преюдиційного значення. У відповіді на відзив позивач наполягає на тому, що хвороба сина не є підставою для несплати аліментів, однак відповідач і не вказує, що хвороба сина давала йому право не сплачувати аліменти. Він лише просить суд врахувати певні обставини при ухваленні рішення. Факт лікування дитини в комунальному закладі не свідчить про відсутність видатків на таке лікування. Також позивач заперечує проти заявлених позивачем вимог про стягнення витрат на юридичну допомогу, оскільки суду не надано акту виконаних робіт із обрахунком вартості кожної виконаної роботи. Позивачем враховано щомісячні виплати в розмірі 700 грн., однак не наведено, які саме роботи були виконані адвокатом у зв'язку з очікуванням наступного судового засідання. Враховуючи викладене вище, відповідач просить суд нараховану позивачем пеню зменшити з 14226,59 грн. до 3000 грн., ухвалити рішення про судові витрати у порядку ст. 246 ЦПК України. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала в межах і з підстав, викладених у ньому. Наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що рішенням Комсомольського районного суду від 16.10.2008 року з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] 2003 р.н. було стягнено аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Рішенням Великоолександрівського районного суду від 20.05.2013 року з відповідача на користь позивача було стягнено 16 491 грн. пені за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2011 року по січень 2013 року. Однак відповідач аліменти сплачував нерегулярно та не в повному обсязі, протягом 2017 року відповідачем був здійснений лише один платіж на суму 750,00 грн., а в 2018 році аліменти надійшли лише у кінці травня. Станом на 01.04.2018 року загальна заборгованість відповідача зі сплати аліментів становила 31 220 грн. Заборгованість була ним сплачена лише після отримання листа позивача із попередженням про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів. Даний лист був відповідачем отриманий 24.05.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, і вже 26.05.2018 року відповідач зробив перший платіж зі сплати заборгованості. Хвороба сина відповідача не є підставою для несплати аліментів на утримання доньки. Згідно розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, доданого до заяви, розмір неустойки (пені) за несплачені відповідачем аліменти становить 14 226,59 грн. Крім того, позивач щомісячно сплачує адвокату гонорар у розмірі 700 грн., її витрати на правничу допомогу станом на 15.01.2018 року складають 8400 грн. та підлягають стягненню з відповідача. Просить суд задовольнити збільшені позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав частково і суду пояснив, що у вересні 2015 року він повторно уклав шлюб, а 23.01.2016 року у нього народився син. Лікарі виявили у дитини двосторонню пахову грижу, терміново знадобилися кошти на проведення двох хірургічних операцій. Саме тому виникла затримка у виплаті аліментів на утримання доньки [PERSON]. Однак вже через кілька днів після операції він почав сплачувати заборгованість по аліментам, спочатку сплатив 15 000 грн., а в подальшому 30744 грн. При цьому вносив щомісячні платежі. Просить суд зменшити пеню до 2000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні повністю погодився із сумою нарахованої позивачем неустойки, яка складає 14 226,59 грн. за період з січня 2015 року по квітень 2018 року, але просить застосувати положення частини другої ст. 196 СК України. [PERSON] перебував у скрутному матеріальному становищі, зумовленому необхідністю несення видатків на лікування грудної дитини, яка у нього народилася [INFO]. Після встановлення лікарями діагнозу для малолітнього [PERSON] - двостороння пахова грижа - відповідач змушений був збирати кошти на проведення хірургічної операції. Саме тому виникла затримка у виплаті аліментів на утримання доньки. Однак 26.05.2018 року, вже через чотири дні після операції, яка була проведена 22 травня 2018 року, відповідач почав сплачувати заборгованість по аліментам, спочатку була внесена сума 15 000 грн., а в подальшому 30744 грн. Просить суду прийняти до уваги матеріальний та сімейний стан відповідача та зменшити розмір пені до 2000 грн. Також просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки суду не надано акту виконаних робіт із обрахунком вартості кожної виконаної роботи, не наведено, які саме роботи були виконані адвокатом у зв'язку з очікуванням наступного судового засідання. Представник Великоолександрівського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області в судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви просять розглянути дану справу без участі представника відділу. Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Згідно рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 16.10.2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] 2003 р.н. у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку. На виконання даного рішення було видано виконавчий лист № 2-4846, по якому державним виконавцем ВДВС Великоолександрівського РУЮ 18.03.2010 року відкрито виконавче провадження. Згідно довідки-розрахунку Великоолександрівського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області від 23.04.2018 року, станом на 01.04.2018 року заборгованість [PERSON] за виконавчим листом № 2-4846 від 17.10.2008 року становить 31 220,01 грн. Згідно довідки КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних» від 09.11.2018 року [PERSON] [INFO] знаходиться під наглядом медичних працівників дитячої поліклініки № 3 КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» з вересня 2011 року. За період з 01.01.2015 року по 30.05.2018 року неодноразово зверталася за медичною допомогою до дитячої поліклініки № 3. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Згідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Позивачем надано до суду розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого розмір неустойки (пені) за несплачені відповідачем аліменти становить 14 226,59 грн. Вказана сума пені визнається відповідачем та його представником. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст. 196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Згідно розрахунку представника позивача, неустойка (пеня) за прострочку відповідачем сплати аліментів становить 14 226,59 грн., з чим суд погоджується. Однак суд також приймає до уваги, що [INFO] у відповідача народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 228938 вбачається, що дитина з 3-х місяців хворіє на двосторонню пахову грижу. З 21.05.2018 року по 23.05.2018 року дитину перебувала в стаціонарі КЗ «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради, де проводилось оперативне лікування. В судовому засіданні було проведено огляд медичної карти [PERSON] [INFO], з якої вбачається, що дитина з двох місяців перебувала під наглядом педіатра з діагнозом лівостороння пахова грижа. З десяти місяців [PERSON] перебував на «Д» обліку з діагнозом двостороння пахова грижа. В травні 2018 року проведено оперативне лікування в КЗ «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради. Крім того, з однорічного віку у дитини спостерігались часті діагнози ГРВІ та о. бронхіти. Згідно вимог ч. 1 ст. 196 СК України, умовою для стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є наявність вини платника аліментів. З матеріалів справи вбачається, що дійсно заборгованість [PERSON] за виконавчим листом № 2-4846 станом на 01.04.2018 року становить 31 220,01 грн. Суд приймає до уваги той факт, що [PERSON]перебував у скрутному матеріальному становищі, зумовленому необхідністю несення видатків на лікування грудної дитини, яка у нього народилася [INFO]. Він, як батько двох дітей, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, несе відповідальність за створення умов, необхідних для їх всебічного розвитку, відповідно до законів України За умови хвороби дитини від другого шлюбу відповідач цілком правомірно всі фізичні та фінансові можливості на час хвороби сина використовував для його лікування. Зцими обставинами і була пов'язана затримка у виплаті аліментів на утримання доньки [PERSON]. Однак вже 26.05.2018 року відповідачем в рахунок погашення заборгованості по аліментам була внесена сума 15 000 грн., 01.06.2018 року була внесена сума 30744 грн., що підтверджується копіями платіжних документів. Крім того, відповідач вносив періодичні платежі по аліментам, що також підтверджується копіями платіжних документів. Таким чином відповідач добровільно, до звернення позивача до суду із вказаним позовом, почав погашати заборгованість по аліментам, що свідчить про його намір належним чином виконувати обов'язки щодо забезпечення своєї дитини від першого шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи матеріальний та сімейний стан [PERSON], право кожної його дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також те, що відповідач просить нараховану позивачем пеню зменшити до 2000 грн., суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача фіксованої суми пені - 5 000 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення витрат на правничу допомогу, суд приймає до уваги наступне. Згідно копії Договору про надання правової допомоги № 07-02-18-ЮП від 07.02.2018 року, [PERSON] уклала договір з адвокатом Лебєдєвою Тетяною Олександрівною. Згідно п. 3.1 вказаного договору замовник щомісячно сплачує виконавцю за надані послуги винагороду у розмірі 700,00 грн. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо) (п. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Всупереч вказаній нормі права позивачем надано опис робіт, виконаних адвокатом, без зазначення розрахунку їх вартості. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Однак позивач, враховуючи щомісячні виплати адвокату в розмірі 700 грн., не наводить які саме роботи були виконані адвокатом у зв'язку з очікуванням наступного судового засідання, не обраховує вартість кожної виконаної роботи, не надає розрахунку усієї вартості. Тому, установивши, що у справі відсутні належні та допустимі докази, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленої вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у зв'язку з чим у задоволені даної вимоги слід відмовити. З огляду на зазначені обставини, суд вважає необхідним частково задовольнити позовну заяву. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial