Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Як слідує з відбитку поштового штемпеля на конверті (а.с. 13) 15.05.2015 ПАТ Дельта Банк звернувся до суду з вказаним вище позовом, який отримано судом 19.05.2015. Позов мотивовано тим, що 10.11.2011 між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ Дельта Банк та [PERSON] укладено кредитний договір №010-07510-101111. Позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок №26251905312813 в національній валюті України гривні, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000,00 грн. з лімітом кредитної лінії у розмірі 10000,00 грн. Банк виконав взяті на себе зобовязання, однак станом на 07.05.2015 за відповідачем рахується заборгованість по тілу кредиту на загальну суму 13413,39 грн., що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення боргу. В судове засідання представник позивача не зявився. В позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначено, що позовні вимоги він підтримує в повній мірі та в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Разом з тим у заяві містились заперечення на позов, мотивовані тим, що строк позовної давності минув на час звернення до суду, а тому відповідач клопоче перед судом застосувати наслідки спливу строку позовної давності та просить в задоволенні позову відмовити на підставі ст. 267 ЦК України (а.с. 25,26). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований, однак в його задоволені слід відмовити за спливом строку позовної давності, враховуючи таке. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Судом встановлено, що 10.11.2011 між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ Дельта Банк та [PERSON] укладено кредитний договір №010-07510-101111. Позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок №26251905312813 в національній валюті України гривні. Кредитор випустив та надав в користування клієнту платіжну карту міжнародної платіжної системи, а також ПІН-код до карти. Банк надав клієнту кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000 грн. та на день укладання цього договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 10000 грн.(далі кредитний договір) (а.с.4-5). Згідно п.1.3 кредитного договору ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Перегляд або зміна ліміту кредитної лінії загального розміру кредитної здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур банку та умов цього договору. Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії загальний розмір кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода до договору про зміну ліміту кредитної лінії загального розміру кредитної лінії сторонами не складається. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В п.1.4. кредитного договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод до цього договору. Згідно п.3.6 кредитного договору клієнт картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у виді обовязкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах. Обовязковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу ОМП можуть включатися інші платежі. (а.с.4). Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, однак в розрахунку боргу позивач вказує, що борг рахується лише по тілу кредиту і сума такого боргу обрахована позивачем не за певний період, а лише станом на 07.05.2015 в розмірі 13413,39 грн. (а.с.6). Разом з тим, відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, разом з тим, кредитний договір сторін спору не містить такого пункту. Графіку погашення боргу сторони договору не складали зважаючи на суть договору і, як зазначалось вище в п. 3,6 договору сторони погодили, що клієнт картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у виді обовязкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах. Обовязковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу ОМП можуть включатися інші платежі. (а.с.4). Як слідує з наданого суду розрахунку по кредитному договору, а саме з даних відображених в колонка «платежі» та «зняття готівки» позичальник знімала кошти з кредитної картки лише в період з 11.11.2011, тобто з наступного дня укладення договору і востаннє 13.02.2012, а погашення кредиту позичальник востаннє здійснювала 23.02.2012 в сумі 800, 00 грн. (а. с. 8). В поданій суду заяві про застосування наслідків спливу позовної давності відповідач вказує, що прострочка сплати боргу виникла 02.04.2012, тобто саме з цього дня позивач дізнався про порушення свого права, а позов предявлено до суду лише в травні 2015. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, як вже зазначалось вище з конверту в якому позивач надіслав позов до суду слідує, що позов було предявлено лише 15.05.2015 (а.с. 13), а остання сплата по договору кредиту проведена боржником ще 23.02.2012. В супереч умов договору кредиту в березні 2012 та в подальшому кошти по договору кредиту боржник не сплачувала. Таким чином, в квітні 2012 позивач дізнався про порушення свого права, а відтак в силу дії ст.ст. 256-267 ЦК України, трьохрічний строк позовної давності для предявлення кредитором позовної вимоги щодо стягнення боргу по тілу кредиту з боржника минув. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Зважаючи на останню дату сплати боргу, а саме 23.02.2012 та зміст ст. 264 ЦК України переривання строку позовної давності не було. В матеріалах справи міститься супровідний лист та ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01.04.2015 про повернення позивачу позову ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення грошових коштів, для подання до належного суду за підсудністю. Разом з тим, дані документи не свідчать про переривання строку позовної давності, враховуючи таке. За змістом частини першої статті 118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді. Пред'явлення позову до суду являє собою реалізацію позивачем права на звернення до суду. Саме із цією процесуальною дією пов'язується початок процесу у справі. Згідно з частиною першою статті 122 ЦПК України \~суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом. Так, позовна заява подається до районних, районних у містах, міських та міськрайонних судів з дотриманням правил підсудності, визначених статтями 108 114 ЦПК України. Позовна заява оформлюється з додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, за її подання сплачується судовий збір. За змістом викладеного перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109,\~119,\~120 ЦПК України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності.\~\~\~\~ Така правова позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово була зазначені в його судових рішеннях, зокрема, у справах № 6-50960св14, № 6-16658св14, № 6-26269св14. Відповідно до вимог ч.ч.3-5 ст. 267 ЦК України\~сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Після отримання заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності суд, 26.10.2015 направив її копію для відому позивачу. Лист отримано позивачем 02.11.2015, однак станом на день розгляду справи жодних заяв чи клопотань, в тому числі з приводу поважності причин пропуску позовної давності, позивач суду не надав. В ході розгляду справи судом встановлено, що на підставі кредитного договору №010-07510-101111 від 10.11.2011 банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000 грн. та встановив ліміт на рахунку в сумі 10000 грн. В кредитному договорі сторони погодили право кредитора самостійно змінювати ліміт кредитної лінії. Відповідач взяті на себе зобовязання щодо повернення коштів та плати за користування коштами належним чином не виконала, чим порушено умови договору. Зазначені обставини могли стати підставою для стягнення суми боргу в судовому порядку, однак позивач пропустив строк позовної давності при предявленні 15.05.2015 даного позову до суду, оскільки остання сплата по договору кредиту здійснена боржником 23.02.2012 і черговий платіж в березні 2012 та в подальшому кожного місяця відповідач не сплачувала, а відтак позивач дізнався про порушення свого права в квітні 2012, а тому за правилами ст. 267 ЦК України в задоволені позову слід відмовити за спливом позовної давності, оскільки відповідач подав суду відповідне клопотання. Підстав, які б свідчили про переривання строку позовної давності чи про поважність причин пропуску такого строку позивачем суд не повідомлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed