Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

10.12.2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н 12.12.2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 16193,43 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком умовами та правилами, тарифами, складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, в результаті чого, станом на 19.11.2019 року, утворилася заборгованість у розмірі 55000,36 грн, з яких: 15173,44 грн - заборгованість за кредитом; 16806,93 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 23019,99 грн заборгованість за пенею. Посилаючись на вказані обставини, а також те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, станом на 19.11.2019 року, у сумі 55000,36 грн., та понесені судові витрати у розмірі 1921,00 гривень. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 17.12.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд 13 січня 2020 року, о 09 годині 00 хвилин за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 13.01.2020 року, у зв`язку з неявкою сторін, слухання справи було відкладено на 10 годину 00 хвилин 10 лютого 2020 року. Представник позивача акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в відкрите судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , 10.02. 2020 року, в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце його проведення була повідомлена належним чином, у тому числі шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких\~обставин,\~враховуючи згоду\~позивача,\~суд ухвалює\~рішення при\~заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 12.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», яке 21 травня 2018 року змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] \~укладено Генеральну угоду (далі угода) про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, яка була укладена з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником обов`язків по кредитному договору №SAMDN50ОТС001491242 від 29.10.2008 року (далі Договір 1), №SAMDN50000020328796 від 06.03.2008 року (далі - Договір 2) , а разом у подальшому - "Договори", а також приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 8). Згідно п. 1.1.1 Угоди, сторони узгодили зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на суму 58,03 грн., комісію на суму 0,00 грн., пеню на суму 0,00 грн., штраф на суму 259,75 грн. Відповідно до п. 1.1.2 Угоди, заборгованість до Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 502,30 грн. Дата кінцевого погашення заборгованості за Договором 1 - 31.12.2017 року (п. 1.1.3). Сторони узгодили по Договору 2 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на суму 529,32 грн., комісію на суму 954,91 грн., пеню на суму 0,00 грн., штраф на суму 0,00 грн. Заборгованість за Договором 2, з дати підписання Генеральної угоди складає 16639,13 гривень. Дата кінцевого погашення заборгованості за Договором 2 - 31.12.2017 року (п. 1.2.3). Згідно п. 1.3 Угоди з метою забезпечення виконання обов`язків за Договором, позичальник зобов`язується в день підписання Генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому банківському рахунку у розмірі 948,00 грн. Відповідно до ст. ст. 212, 651 Цивільного кодексу України в разі порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених Договорами та Розділом 1 «Реструктуризація заборгованості» Генеральної угоди більш ніж на 1 день (п.1.4): - строком повернення кредиту, який зазначений в п.п.1.1.3, 1.2.3 Генеральної угоди, є 2-й день з моменту такого порушення (п. 1.4.1); - вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (2-й день) вважається простроченою (п. 1.4.2); - в день, наступний за днем повернення кредиту(2-й день) позичальник сплачує банку штраф в розмірі 317,78 грн. по Договору 1, та 1484,23 грн. по Договору 2 (п.1.4.3). Відповідно до п. 2.1 Угоди банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 16193,43 грн. на строк 60 місяців, з 12.12.2012 року по 31.12.2017 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 16193,43 грн. в обмін на обов`язок позичальника повернути кредит, сплати процентів у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, у вказані в заяві, умовах та правилах, строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по « 25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 413,41 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності з Умовами та Правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2017 року. Згідно ст.212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених у цій Генеральній угоді, Умовах і правилах, більш ніж на 31-й день, по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1802,01 грн. (п.2.2 Генеральної угоди). Згідно п.2.5 Генеральної угоди позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди у відповідності з Генеральною угодою та Умовами і правилами. Відповідно до п.2.8 Генеральної угоди, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений у Умовах та правилах за кожен день прострочення. У пункті 1.6 Генеральної угоди сторони обумовили, що підписання вказаної угоди не є рішенням банку про анулювання заборгованості позичальника. Згідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Своїм особистим підписом у заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода, разом з запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та Правилами, тарифами, складають між ним та банком кредитний договір. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або тарифів банку позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та Правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за Генеральною угодою від 12.12.2012 року, станом на 19.11.2019 року, становить 55000,36 грн., з яких: 15173,44 грн - заборгованість за кредитом; 16806,93 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 23019,99 грн заборгованість за пенею. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, та заборгованість за пенею. Судом встановлено, що умовами Генеральної угоди сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами, які підлягають стягненню на користь банку, оскільки вказане було письмовою домовленістю сторін. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Водночас суд враховує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Як вбачається у пункті 2.1 Генеральної угоди сторони погодили, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 16193,43 грн на строк 60 місяців, з 12.12.2012 року по 31.12.2017 року. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31 грудня 2017 року. Разом із цим, банк просить стягнути нараховану заборгованість за користування кредитом, зокрема по процентам, станом на 19 листопада 2019 року. З наданого банком розрахунку за договором вбачається, що загальний розмір заборгованості за процентами становить 16806,93 грн., та нараховувався з 12 грудня 2012 року по 19 листопада 2019 року. Водночас, з урахуванням підписаної сторонами угоди, домовленості сторін, оскільки, строк кредитного договору та дата останнього погашення заборгованості визначено до 31 грудня 2017 року, з 01 січня 2018 року припинилося право банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, що відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року. Тому, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, нарахованих за період з 12 грудня 2012 року по 31 грудня 2017 року, у розмірі 11807,28 грн. Розмір заборгованості за процентами в сумі 11807,28 грн. відповідає розрахунку банку, наведеного в розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.12.2012 року. За таких обставин, саме зазначена суму заборгованості по сплаті відсотків підлягає стягненню з відповідача на користь банку. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами, нарахованих після 31 грудня 2017 року не ґрунтуються на умовах договору та нормах законах, а отже, не підлягають задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені Генеральною угодою та Договором, а тому, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за простроченим тілом кредиту, у розмірі 15173,44 грн, а також, заборгованість за відсотками за користування кредитом, у розмірі 11807,28 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, то суд виходить з такого. Відповідно до позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за пенею у розмірі 23019,99 грн. Частиною 2 статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно приписів\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Разом з тим, згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, село Софіївка Олександрівського району Донецької області віднесено до вказаного переліку. Відповідач [PERSON] , згідно копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області 28 лютого 2002 року, та довідки Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області №3314/01-44 від 13.12.2019 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 33, 47). З урахуванням того, що від сплати пені, нарахованої після 14 квітня 2014 року відповідач на підставі ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» має бути звільнена, а тому, у задоволенні вимоги про стягнення пені за період з 12.12.2012 року по 19.11.2019 року - необхідно відмовити. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт № б/н від 12.12.2012 року, станом на 19.11.2019 року, у розмірі 26980,72 грн, з яких: 15173,44 грн - заборгованість за кредитом; 11807,28 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до платіжного доручення № BOJ62B2L5A від 22.11.2019 року, при пред`явленні позову до суду, позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (ч.1 ст.141 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом №3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також роз`яснення Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 942,36 грн (26980,72 грн х1921,00 грн / 55000,36 грн). На підставі\~викладеного,\~та

Outcome: partial