Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

16.05.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовом до Відділу приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Києва державний реєстратор Шиян Олександр Вікторович, Солом'янського районного відділу Державної Міграційної Служби Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, [PERSON], [PERSON] та просила: визнати недійсним з дати видання та скасувати розпорядження органу приватизації ,Відділу приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації №46762 від 04.07.2016, визнати недійсним з дати видання та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER], видане 04.07.2016, Відділом приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації на квартиру за адресою: [ADDRESS], на ім'я: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а саме по 1/3 частині. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтувала тим, що з листопада 1993 року вона проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Вказала, що тривалого часу, починаючи з березня 2013 року і по дату звернення до суду з даним позовом, відповідачі, її рідний брат [PERSON] та невістка [PERSON], перешкоджали її проживанню в спірній квартирі. Крім того, [PERSON] подав до Солом'янського районного суду м. Києва позов про визнання позивачки особою, яка втратила право користування жилим приміщенням, за результатами розгляду якого Солом'янський районний суд м. Києва 02.03.2016 постановив заочне рішення по справі №760/19126/15-ц, де позивачку визнано особою, яка втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: [ADDRESS] Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 29 серпня 2016 року заочне рішення суду від 02 березня 2016 року скасовано та призначено новий судовий розгляд. В подальшому, рішенням від 28 листопада 2016 року в позові [PERSON] до позивачки про визнання її такою особою, що втратила право користуванням жилим приміщенням відмовлено та ухвалою Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року залишено без змін. Позивачка посилалася на те, що поки йшов спір про її право проживання в спірній квартирі, [PERSON], незважаючи на розгляд спору в Соломянському районному суді міста Києва, приховуючи цей факт, як від неї, суду так і від органу приватизації, незаконно приватизував спірну квартиру разом з членами своєї сім'ї, чим порушив права позивачки на участь у приватизації житла. Зазначила, що приватизація спірної квартири, відповідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відбулася в період з 4 липня 2016 року (свідоцтво про право власності, серія [NUMBER] видане 04.07.2016, розпорядження № 46762 від 04.07.2016, Дата, час державної реєстрації: 19.07.2016 09:39:14) по 25 липня 2016 року (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30610635 від 25.07.2016 10:53:47). Позивачка посилалася на те, що відповідачі знали про засідання 29 серпня 2016 року у зазначеній справі, були присутні на ньому, але умисно не повідомили орган приватизації про розгляд спору в суді, а потім і суд про проведену приватизацію, що говорить про злочинний умисел на незаконну приватизацію спірної квартири. Позивачка вказала, що в травні та вересні 2016 року, інформувала орган приватизації шляхом написання листів до Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, та до Житлово-експлуатаційної дільниці №901, де повідомляла про процес оскарження заочного рішення Солом'янського суду міста Києва, про визнання позивачки особою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та просила не проводити ніяких дій щодо спірної квартири. На жаль, інформація про оскарження не вплинула на процес приватизації. Позивачкою зазначено, що скориставшись тим, що вона не знала, що втратила право на користування жилим приміщенням квартирою № [ADDRESS], відповідачі таємно приватизували квартиру, приховавши факт спору від органу приватизації. В результаті спірна квартира № [ADDRESS], безоплатно передана в спільну часткову власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а саме: по 1/3 частині. Підстава передачі - Розпорядження органу приватизації тобто, Відділу приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації № 46762 від 04.07.2016. Позивачка вказала, що зазначене розпорядження стало підставою для видачі Відділом приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації свідоцтва про право власності на нерухоме майно (свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER]), а саме: квартиру № [ADDRESS]. Позивачка вважає, що заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 2 березня 2016 року про визнання її такою, що втратила право користуванням спірною квартирою у строки, передбачені чинним законодавством оскаржене, а відтак в законну силу не вступало. При цьому, рішенням від 29 листопада 2016 року в задоволенні позову [PERSON] до неї про визнання її такою, що втратила право користуванням спірною квартирою, відмовлено. Позивачка посилається на те, що постійно проживала в спірній квартирі, мала право на її приватизацію, але своєї згоди на приватизацію не надавала. Позивач вважає, що приватизація проведена з порушенням ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а її право на приватизацію, визначене ст. 345 ЦК України порушене. Позивачка наголошувала на тому, що приватизація квартири № [ADDRESS], проведена без згоди позивачки та з порушенням її права на приватизацію житла, оскільки, при постановленні рішення про приватизацію вважалось, що згідно рішення суду позивачка не має право користування квартирою, однак це рішення є скасованим, а значить вона на той час мала право користування квартирою і повинна була бути учасником приватизації. Таким чином, на думку позивачки, розпорядження про приватизацію спірної квартири є незаконним, а свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно є таким, що підлягає скасуванню. Крім того, здійснена приватизація стала підставою для позбавлення права позивачки на користування спірною квартирою, оскільки тепер відповідачі до неї її взагалі не допускають. Ухвалою судді від 17.05.2017 позовну заяву залишено без руху. 12.06.2017 недоліки позовної заяви були усунуті позивачем. Ухвалою судді від 14 червня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 15.06.2017 заяву [PERSON] про забезпечення позову в цивільній справі за позовом [PERSON] до Відділу приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Києва (державний реєстратор: Шиян Олександр\~Вікторович), Солом'янського районного відділу Державної Міграційної Служби Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва на право власності на нерухоме майно - задоволено частково. Заборонено будь-яким особам вчиняти дії, направлені на розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER], яке видане 04.07.2016 Відділом приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а саме: по 1/3 частки. 16.08.2017 від представника Головного управління юстиції у м. Києві надійшли заперечення на позов, в яких зазначено, що реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві та її посадові особи права та охоронювані законом інтереси позивача не порушували. Також пояснено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 грудня 2015 року № 2791 «Про затвердження Змін до положень про територіальні органи Міністерства юстиції України в частині реалізації повноважень у сфері державної реєстрації», Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві виконання функцій і повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснювалось до 30 квітня 2016 року. Отже, після 30.04.2016 Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві не має повноважень щодо вчинення будь-яких реєстраційних дій. Забезпечення здійснення зазначених функцій і повноважень покладено на Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26 квітня 2016 року № 261 «Про затвердження Положення про Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)», яким у зв'язку з децентралізацією повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також відповідно до рішення ради від 14.04.2016 №319/319 «Про утворення Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації )» з 1 травня 2016 здійснюються повноваження з реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (та інших реєстраційних дій). Протокольною ухвалою суду від 11.06.2018 замінено неналежного відповідача - Відділ приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації на належного - Солом'янську районну в м. Києві державну адміністрацію. У судове засідання 21.11.2018 позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позов. Представник відповідача Соломянської РДА у м. Києві у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявний його відзив на позовну заяву [PERSON], в якій просить відмовити у задоволенні позову та слухати справ у відсутність представника Соломянської РДА у м. Києві. Посилався на те, що згідно рішення Київської міської ради № 284\\5096 від 02.12.2010 року «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» житловий будинок № [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Києва. Зазначений будинок належить до майна, яке передано до сфери управління Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1112 від 10.12.2010 року «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» і знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» відповідно до розпорядження Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації № 279 від 06.05.2015, із змінами внесеними розпорядженнями № 347 від 05.06.2015, № 383 від 11.11.2016. Посилався на те, що згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Зазначено, що розпорядженням Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.05.2016 № 435 «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надаються відділом приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації» затверджено інформаційну картку адміністративної послуги з видачі свідоцтва про право власності на житло. Вищезазначеним документом чітко передбачений вичерпний перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, а також вимоги до них. Вказав, що 06.06.2016 до відділу (Центру) надання адміністративних послуг Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації для отримання адміністративної послуги з видачі свідоцтва про право власності на житло звернувся [PERSON] з заявою та доданими до неї документами. Представник Соломянської РДА у м. Києві зазначив, що відповідно до п. 19 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 довідка про склад сім'ї та займані приміщення береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток. У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які зареєстровані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У довідці також вказуються новонароджені, і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно. Відомості про займані наймачем приміщення та їх площу заповнюють згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються на підприємстві (організації) по обслуговуванню житла. Вказав, що згідно довідки про склад сім'ї наймача та займані ними приміщення № 2241 від 27.05.2016, що видана балансоутримувачем Житлово-експлуатаційною дільницею № 901 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» позивачка не зазначена як особа, що постійно мешкає та має право на приватизацію житла. Зазначив, що розпорядженням відділу приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації № 46762 від 04.07.2016 прохання [PERSON] щодо приватизації квартири № [ADDRESS] та передано вказану квартиру в приватну, спільну часткову власність в рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У зв'язку з вищенаведеним вважає, що при прийнятті розпорядження про приватизацію житла, будь-яких порушень закону Соломянською районною в місті Києві державною адміністрацією допущено не було, заборона на вчинення будь-яких дій по зазначеній квартирі або арешт на неї судом не накладались, тому підстави для відмови у приватизації були відсутні. Представник відповідача Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про розгляд справи. Відповідач Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про розгляд справи. Відповідач Солом'янський районний відділ Державної Міграційної Служби Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про розгляд справи, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно із ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог абзацу 1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-ХІІ від 19.06.1992 року (зі змінами та доповненнями в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Згідно ч.1 ст.8 цього ж Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Частиною 4 ст.8 Закону передбачено, що підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Частиною 3 ст. 8 вищезазначеного Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. За частиною 2 ст.8 зазначеного Закону передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті в гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутні, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири, будинку, кімнати в гуртожитку. Виходячи з аналізу змісту Закону України від 19 червня 1992 р. № 2482- ХІІ "Про приватизацію державного житлового фонду" у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 Цивільного кодексу України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже, і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї. Пунктом 18 цього Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, передбачено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку);документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Відповідно до п. 19 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, довідка про склад сім'ї та займані приміщення береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток. У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які зареєстровані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У довідці також вказуються новонароджені, і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно. Відомості про займані наймачем приміщення та їх площу заповнюють згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються на підприємстві (організації) по обслуговуванню житла. З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2016 до відділу (Центру) надання адміністративних послуг Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації для отримання адміністративної послуги з видачі свідоцтва про право власності на житло звернувся [PERSON] з заявою, в якій просив оформити передачу в приватну власність квартири, яку він займає разом з членами сім'ї на умовах найму та просив передати квартиру у власність членам сім'ї: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частках, уповноваженим власником житла визначено [PERSON], також [PERSON] подав відповідні додатки до заяви. Зокрема, було надано довідку про склад сім'ї наймача та займані ними приміщення № 2241 від 27.05.2016, що видана балансоутримувачем Житлово-експлуатаційною дільницею № 901 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», в якій зазначено, що у спірній квартирі мешкають і мають право на приватизацію житла: [PERSON] (власник особового рахунку), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка). Встановлено, що розпорядженням відділу приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації № 46762 від 04.07.2016 прохання [PERSON] щодо приватизації квартири № [ADDRESS] та передано вказану квартиру в приватну, спільну часткову власність в рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна №87087108 від 15.05.2017, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині,на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер [NUMBER]/розпорядження №46762 від 04.07.2016, виданий 04.07.2016, Відділом приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації. Так, позивачка просить визнати недійсним з дати видання та скасувати розпорядження органу приватизації Відділу приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації №46762 від 04.07.2016, а також визнати недійсним з дати видання та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER], видане 04.07.2016, Відділом приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації на квартиру за адресою: [ADDRESS], на ім'я: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а саме по 1/3 частині. Позивачка, звертаючись до суду із вказаним позовом, посилалася на те, що приватизація спірної квартири проведена без її згоди, та з порушенням її права на приватизацію, на що суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі ордеру №028738 від 14.06.1988 року на сім'ю з 4-х осіб: [PERSON], [PERSON] (чоловік) [PERSON] (син), [PERSON] (дочка), була надана квартира [ADDRESS]. Згідно довідки форми №3 від 17.08.2015, виданої структурним підрозділом ЖЕД № 901 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» за №3623 в квартирі [ADDRESS], були зареєстровані: [PERSON] (власник особового рахунку), члени його сім'ї: дружина - [PERSON] (зареєстрована з 27.11.2001 р.), дочка - [PERSON] (зареєстрована з 20.01.2004 р.), сестра - [PERSON] (відповідачка). Встановлено, що [PERSON] звертався до Солом'янського районного суду міста Києва з позовом, в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2016 позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особою такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задоволено. Визнано [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 29.08.2016 зазначене заочне рішення суду скасовано та призначено справу до судового розгляду. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.11.2016 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особою такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовлено. Вказане рішення залишено без змін ухвалою колегії Апеляційного суду міста Києва від 25.04.2017. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) відповідачем. У рішенні Конституційного суду України № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у частині першій статті 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як встановлено у судовому засіданні, позивачку було знято з реєстраційного обліку у спірній квартирі на підставі заочного рішення суду, яке в подальшому було скасовано. Тобто, було поновлено право позивачки на користування вказаною квартирою, яке у свою чергу передбачає її участь у приватизації спірної квартири. Порушені права позивачки потребують захисту, іншим чином, крім, як скасування оскаржуваних розпорядження та свідоцтва, суд не вбачає. [PERSON] зазначила відповідачами Солом'янську районну в м. Києві державну адміністрацію, Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Солом'янський районний відділ Державної Міграційної Служби Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, однак, будь-яких позовних вимог до них не вказала, як і не вказала якими діями вказаними відповідачами порушуються її права. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову до [PERSON] до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Солом'янського районного відділу Державної Міграційної Служби Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Суд,

Outcome: partial