Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши в обґрунтування позовних вимог наступне. 04.06.2014 року помер її чоловік [PERSON]. Після його\~смерті залишилась\~спадщина у\~вигляді 1/5\~квартири [ADDRESS] (Леніна),\~с. Трудовське Волноваського району Донецької області, загальною площею 77,40 кв.м., житловою площею 47,40 кв.м., який належав на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності від 05.04.1993 року та 1/2 частину земельної ділянки серії ЯЕ № 202890, площею 7,61 га, кадастровий номер 1421587200030000462 цільове використання земельної ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», земельна ділянка розташована на території Рибинської сільської ради, Волноваського району, Донецької області. Відповідач по справі, донька позивача по даній справі за оформленням спадщини не зверталися, оскільки відмовляються від спадщини на мою користь, але оформити спадщину в нотаріальній конторі вона не має можливості, оскільки втрачено оригінал Державного акту на земельну ділянку , тому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку. У судове засіданні позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначаючи, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує та вказує, що відмовляються від спадщини на користь позивача. Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 04.06.2014 року помер [PERSON] (а.с.4). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серія 111-НО № 498212 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.05.1983 року, актовий запис № 11.(а.с.8). З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі вбачається, що [PERSON] є власником 1/2 частки земельної ділянки (паю) площею 7,61 га, цільове використання земельної ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», земельна ділянка розташована на території Рибинської сільської ради, Волноваського району, Донецької області, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 202890.(а.с.7). Відповідно ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 2 ст. 1258 ЦК України визначено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У позивачки виникло право на спадкування, як дружини померлого. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що оформити спадщину в нотаріальній конторі вона не має можливості, оскільки втрачено оригінал Державного акту на земельну ділянку та правовстановлюючі документи на будинок. Відповідно до п.3.1,3.3 листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно правових актів. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 7,61 га, кадастровий номер:1421587200030000462 \~розташованої на\~території Рибинської\~сільської ради,\~Волноваського району,\~Донецької області,\~призначеної для\~ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на 1/5\~частину квартири\~[ADDRESS] (Леніна),\~с. Трудовське Волноваського району Донецької області, загальною площею 77,40 кв.м., житловою площею 47,40 кв.м.

Outcome: partial