Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

30.10.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування, посвідченого в Першій Синельниківській державній нотаріальній конторі за реєстром № 472 від 23.07.2001 року, зареєстрований в Синельниківському МБТІ в реєстрову книгу № 106 за реєстром № 828 від 17 серпня 2001 року. За згодою позивача у вказаній квартирі зареєстрований син позивача. З 2014 року відповідач за вказаною адресою не проживає. Посилаючись на\~ст. 405 ЦК України, позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вищевказаною адресою. До початку проведення судового засідання позивач [PERSON] надала суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечення проти заочного розгляду справи та можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно копії договору дарування квартири від 23.07.2001 року посвідченого Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою та зареєстрованим в Синельниківському МБТІ в реєстровій книзі за № 106 за реєстром № 828 від 17 серпня 2001 року встановлено належність [PERSON] на праві приватної власності квартири [ADDRESS] (а.с.19-20). У вказаній квартирі є зареєстрованим відповідач [PERSON] , який з 2014 року не проживає за вказаною адресою, що встановлено із акту від 24.02.2021 року виданого інспектором Житлово-експлантаційної контори -2 (а.с.35). Відповідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 405 Цивільного кодексу України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У відповідності до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. В частині заявленої вимоги про зняття з реєстрації відповідача [PERSON] , суд не вбачає підстав для задоволення, виходячи з того, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, тому дана вимога є передчасною. Також відповідно до\~ст.7 Закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, яке набрало законної сили виключно про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що\~закон №1382-ІV\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст.7 цього Закону\~підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, з огляду на вищевикладене, судом встановлено, що позивач є власником зазначеної вище квартири, реєстрація в ньому відповідача, створює позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні ним, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню, вимога про зняття з реєстрації задоволенню не підлягає, з підстав, зазначених вище. На підставі викладеного,

Outcome: partial