Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

12 вересня 2007 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою договору, клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач взяті на себе зобовязання по сплаті кредиту не виконав, внаслідок чого, станом на 31 грудня 2015 року, має заборгованість в сумі 13 061,40 грн., яка складається з наступного: 795,40 грн. - заборгованість за кредитом; 8 087,84 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3 080,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 598,16 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про слухання справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи без його участі, в якій позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачеві у зв'язку з пропущенням строку позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи та надані у справі докази, прийшов до наступного. 12 вересня 2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 відсотків річних, за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.8-14). У відповідності з п.п.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і банк в будь-який момент має право змінити його. Згідно п.8.6 вищевказаних умов, при порушенні клієнтом строків платежу по будь-якому із зобов'язань, передбачених договором, більше, ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від ціни позову. Відповідно до п.5.5.1 Правил користування платіжною картою, за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань відповідач сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами. На виконання вищевказаних умов кредитного договору, банк передав відповідачу кредитну картку, однак останній не виконав взятих на себе зобов'язань, не сплатив у встановлений строк суму щомісячних платежів та відсотки за користування кредитом. Станом на 31 грудня 2015 року відповідачу нараховано заборгованість розміром 13 061,40 грн., з яких 795,40 грн. - заборгованість за кредитом, 8 087,84 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 080,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 598,16 грн. штраф (процентна складова), згідно п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.9-14). Відповідач суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов'язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови договору та не сплачує суму боргу в добровільному порядку, суд дійшов висноску, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню щодо стягнення: 795,40 грн. - заборгованості за кредитом, 8 087,84 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 3 080,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією. Вирішуючи питання про стягнення штрафів, суд виходить з того, що за ч.2 ст.549 ЦК України, штраф є відповідальністю, яка залежить від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. За змістом цього зобов'язання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язане не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. Таким чином, вимоги позивача про стягнення штрафу є обґрунтованими лише в розмірі фіксованої частини - 500,00 грн., яка передбачена Умовами та правилами надання банківських послуг, а тому підлягають задоволенню лише в цій частині. Дослідивши доводи відповідача, що вказані у наданій ним заяві (а.с.29), щодо відмови позивачеві у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, суд вважає їх безпідставними, оскільки строк дії картки закінчується у квітні 2016 року, що підтверджується довідкою ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial