Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

28 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати його батьком [PERSON], [INFO], зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області внести зміни до актового запису про народження дитини, зазначивши позивача батьком [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він проживав в цивільному шлюбі з [PERSON] з березня 2011 року по серпень 2012 року. В серпні 2011 року у них народився син [PERSON]. [PERSON] не погодилася реєструвати його батьком дитини, щоби отримувати соціальну допомогу як одинока матір. Коли вони припинили проживати однією родиною, син залишився проживати з матірю але він постійно зустрічався з сином, брав його на вихідні до себе, разом ходили до зоопарку та на дитячі атракціони, також їздив з ним у гості до своїх батьків. Також коли дитині виповнилося три роки, він разом з [PERSON] вибрали для сина дитячий садок та водили і забирали його за погодженням між собою. В лютому 2016 року [PERSON] померла та син проживає з її матір'ю - [PERSON], яка доводиться дитині бабусею. В лютому 2016 року сину присвоєний статус дитини - сироти, внаслідок чого його можуть усиновити чужі люди. При його зверненні до відділу РАЦС про визнання батьківства, йому було відмовлено, в звязку з тим, що мати дитини померла та рекомендовано звернутися до суду. Позивач має намір забрати дитину до себе, а тому змушений звернутися до суду з позовом про встановлення батьківства. Позивач [PERSON] всудовому засіданні пояснював, що [PERSON] є його рідним сином, дитина називає його батьком. В теперішній час він не може захищати інтереси свого малолітнього сина, брати участь в його вихованні та спілкуватися з ним, без дозволу відповідача [PERSON] В зв'язку з чим просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнавала, обґрунтовуючи тим, що її донька [PERSON] за життя розповідала їй, що народила дитину від іншого чоловіка, а не від [PERSON] Представник відповідача Вітовського (Жовтневого) районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, зазначала, що у зв'язку зі смертю матері дитини, так як остання не перебувала у шлюбі із позивачем, ДРАЦС позбавлений можливості внести про нього відомості як батька дитини. Представник третьої особи - служби у справах дітей Вітовської (Жовтневої) районної державної адміністрації, в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Надавши пояснення в судовому засіданні, після надходження до суду висновку молекулярно-генетичної експертизи та відновлення провадження у справі, сторони в судове засідання не зявились, надіславши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Крім того, відповідач [PERSON] в своїй заяві проти задоволення позову не заперечувала ( а. с. 96). Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] та актового запису про народження № 28 від 05 вересня 2011 року, в графі батько вказаний [PERSON], а матірю вказана [PERSON] (а.с.4, 24). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00016640144 від 12 травня 2016 року, державна реєстрація народження проведена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) (а.с. 22-23). [PERSON] померла 10 лютого 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 15 лютого 2016 року (а.с.6). Як вбачається з листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області, направленого на адресу позивача, йому було розяснено, що згідно ст. 126 Сімейного кодексу України визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, визначається за заявою матері та батька або за рішенням суду. У звязку з тим, що мати дитини померла, йому рекомендовано звернутися до суду (а.с.5). Відповідно до розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації № 87-р від 25 лютого 2016 року малолітньому [PERSON] надано статус дитини-сироти (а.с.7-50) та розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації № 121-р від 28 березня 2016 року призначено опікуном [PERSON] над малолітнім [PERSON] (а.с.51). Згідно довідки дошкільного навчального закладу № 117 Управління освіти Миколаївської міської ради від 25 лютого 2016 року, [PERSON] разом з [PERSON] влаштовували сина [PERSON] в даний навчальний заклад та разом приймали участь у вихованні дитини (а.с.8). Відповідно до довідки Воронцівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 14.03.2016р., [PERSON] періодично проживав у бабусі - [PERSON] в с. Воронцівка вул. Нова, 10 Новоодеського району Миколаївської області (а.с.9). Згідно висновку експерта № 739 від 12 жовтня 2016 року Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи, [PERSON] знаходиться в прямій біологічній спорідненості з [PERSON] та може бути його біологічним батьком. Ймовірність даної події складає 99,93773563 % (а.с. 87-90). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні пояснювали, що позивач проживав в 2011-2012 р.р. з [PERSON] однією сім'єю, зі слів позивача та померлої [PERSON] їм відомо, що [PERSON] є сином позивача. Свідок [PERSON], яка перебуває з позивачем в шлюбних відносинах останні 3 роки, суду пояснила, що вона з позивачем спілкуються з дитиною [PERSON], останній вважає позивача батьком. Свідки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні пояснювали, що зі слів [PERSON], остання народила сина [PERSON] від чоловіка, який живе в м. Львів. За приписами ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Пунктом 9 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що факт батьківства позивача відносно дитини [PERSON] підтверджується висновком експерта, а також поясненнями позивача та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд критично розцінює пояснення свідків [PERSON] і [PERSON], оскільки вони не узгоджуються з наведеними вище доказами та враховуючи фактичне визнання позову відповідачем [PERSON], висловленого в письмовій заяві. На підставі вищевикладеного, суд вважає доведеним походження дитини [PERSON] від позивача [PERSON], у зв'язку з чим позовні вимоги позивача про визнання його батьком дитини [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно зі ст.134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у 6 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Суд вважає, що позов в частині вимог до органу державної реєстрації актів цивільного стану задоволенню не підлягає, оскільки відмова в державній реєстрації визнання батьківства полягає лише в обовязку позивача надати певні документи, перелік яких є визначений законодавством. Також з пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затвердженого Наказом Мінюсту України від 12.01.2011 року за №96/5, вбачається, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Тобто, орган державної реєстрації актів цивільного стану не мав права діяти не в спосіб, встановлений законодавством, що свідчить про відсутність підстав вважати його належним відповідачем. При цьому, суд зазначає, що відмова в зобовязанні Вітовського (Жовтневого) районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, не тягне звуження існуючих прав позивача та прав, які виникнуть у звязку з виконанням рішення суду щодо внесення змін до актового запису про народження [PERSON], оскільки статтею 134 Сімейного кодексу України передбачено внесення таких змін на підставі рішення суду і позивач має право звернутись до органів державної реєстрації актів цивільного стану з відповідною заявою, надавши рішення суду. Відповідно до положень ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. В матеріалах справи документально підтверджено сплату позивачем судового збору, про що свідчить оригінал платіжного документу, зв'язку з чим з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Разом з тим, позивачем не надано документального підтвердження сплати ним витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, в зв'язку з цим відсутні підстави для стягнення з відповідача вказаних витрат.

Outcome: partial