Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

24 березня 2021 року до Фастівського міськрайонного суду звернулась позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Олексієнко О.О. з позовом до виконавчого комітету Фастівської міської ради, Управління праці та соціального захисту населення про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди посилаючись на наступні обставини. [PERSON] з 11.04.1995 року по 22.02.2021 року працювала в УПСЗН Фастівської МР Київської області ВК Фастівської міської ради Київської області. 22.02.2021 року розпорядженням №149 міського голови [PERSON] - [PERSON] звільнено з посади головного спеціаліста відділу виплат УПСЗН Фастівської МР Київської області ВК Фастівської міської ради Київської області, з 24.02.2021 року, згідно п.4 ч. 1 ст. 40 Кодексу закону Про працю України, за прогул без поважних причин 10.02.2021 року (була відсутня на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а саме: з 13 год.00 хв. до 17 год.00 хв.). Вважає, що звільнення є незаконним і необґрунтованим з зв`язку з тим, що 10.02.2021 року о 8год. 00 хв. позивач прийшла на роботу в УСЗН Фастівської міської ради Київської області. Приблизно о 9.00 годині ранку колегою позивача, начальником відділу [PERSON]., було заявлено в присутності начальника Управління [PERSON] про те, що в неї з гаманця зникли 500 гривень та в цьому звинуватила [PERSON] . В подальшому, була викликана поліція, яка знаходилась у приміщенні управління до 12 год. 30 хв. Позивач пережила нервове потрясіння, перехвилювалась, у неї піднявся тиск, стався напад головного болю, нудота, головокружіння, через що вона написала заяву, що буде відсутня на робочому місці, через погане самопочуття і віддала її начальнику [PERSON] в присутностіпрацівника підрозділу дізнання ФастівськогоРУП уГУ НП и Київській області старшого лейтенанта поліції [PERSON] . Далі, позивач, відчуваючи, що самостійно пересуватись через сильне головокружіння не зможе, викликала на роботу свого сина, який допоміг добратись їй до дому. Ідучи по дорозі до дому, позивач зустріла начальника управління [PERSON] , яка поверталась з обідньої перерви на робоче місце, [PERSON] повідомила її про те, що вона залишила відповідну заяву у її заступника[PERSON] , про відгул на один день за свій рахунок у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.В подальшому з 11.02.2021 року[PERSON] перебувала налікарняному з діагнозом гіпертонічний криз в стадії загострення, в зв`язку з раптовим тяжким погіршенням самопочуття, яке викликане стресовим станом. 11.02.2021 року, покращення здоров`я позивачки не відбулось і вона звернулась до сімейного лікаря, де їй було встановлено діагноз та призначено лікування. Тому вважає, що позивач була відсутня на роботі 10.02.2021 року з 13 год. до 17.15 год. з поважних причин. За таких обставин, у відповідача не було підстав застосувати такий крайній захід дисциплінарного стягнення, як звільнення. Крім цього зазначив, що позивачу [PERSON] була нанесена моральна шкода, через психотравмуючу ситуацію, яка була викликана діями відповідачів. Позивач перенесла сильний стрес, перебуває у зв`язку з цим у пригніченому, депресивному стані, має почуття образи, перенесла душевні хвилювання, пов`язані з протиправними діями відповідачів. Крім того, через протиправні дії відповідачів в значній мірі принижена честь і гідність позивачки. На підставі викладеного, представник позивача просив визнати незаконним розпорядження міського голови від 22.02.2021 №149 про звільнення [PERSON] ; поновити [PERSON] на посаді головного спеціаліста відділу виплат УСЗН ВК Фастівської міської Київської області з 25.02.2021 року; стягнути із ВК Фастівської міської ради Київської області в особі УСЗН ВК Фастівської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.02.2021 до дня поновлення на роботі та завдану моральну шкоду в сумі 50 000 гривень. 25 березня 2021 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. 14.04.2021 року відповідач - Виконавчим комітетом Фастівської міської ради подали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що головний спеціаліст відділу виплат УСЗН ВК Фастівської міської ради [PERSON] була відсутня на роботі 10.02.2021 року 4 год. 15 хв. (13 год. 00 хв. до 17. год. 15 хв.),без належного повідомлення безпосереднього керівника відділу виплати УСЗН ВК Фастівської СР [PERSON] , заступника начальника управління [PERSON] та начальника УСЗН ВК Фастівської міської ради [PERSON] Зі змісту доповідної записки начальника УСЗН ВК Фастівської міської ради [PERSON] від 11.02.2021 року вбачається, що 10.02.2021 року з 13 год. 00 хв. до 17. год. 15 хв. був зафіксований випадок відсутності на робочому місті та в УСЗН ВК Фастівської міської ради в цілому головного спеціаліста відділу виплати УСЗН ВК Фастівської міської ради [PERSON] , без поважної на це причини. Наступного дня стало відомо, що позивачка перебуває на лікарняному. 22.02.2021 року позивачем було надано листок непрацездатності про те, що позивач перебувала на лікарняному з 11.02.2021 року по 16.02.2021 року. Цього ж дня у неї були відібрані пояснення по факту відсутності на робочому місці 10.02.2021 з 13 год. 00 хв. до 17. год. 15 хв. Як вбачається з пояснювальної записки [PERSON] від 22.02.2021 року позивач прийшла на роботу о 8 год. 00 хв. та була на роботі до 12 год. 30 хв. Пізніше позивач надала заяву на пів дня за свій рахунок і віддала її заступнику начальника управління [PERSON] в присутності слідчого і пішла додому. З доповідної записки заступника начальника УСЗН ВК Фастівської міської ради [PERSON] від 22.02.2021 року зазначено, що 10.02.2021 року заяви [PERSON] про відсутність на робочому місці пів дня за свій рахунок вона не бачила. Тому доводи позивача про те, що вона перебувала у законному відгулі згідно поданої заяви не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, оскільки, доповідна записка заступника начальника УСЗН ФК Фастівської міської ради [PERSON] від 22.02.2021 року спростовує факт існування заяви про надання відгулів [PERSON] . Крім того, навіть за умови існування такої заяви, використання відгулу за власний рахунок мало бути погоджено з начальником УСЗН ВК Фастівської міської ради. Також, щодо стягнення з них моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. заперечували. На підставі викладеного, просили в задоволені позову відмовити в повному обсязі. 16.04.2021 року відповідач - Управління праці та соціального захисту населення ВК Фастівської міської ради також подали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що для прийняття відповідного рішення щодо застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] по вищевказаному факту, начальнику управління [PERSON] 11.02.2021 року було направлено доповідну записку з доручення матеріалами службового розслідування на ім`я міського голови [PERSON] як до роботодавця. Також, 11.02.2021 року начальнику управління стало відомо, що [PERSON] відкрила лікарняний. Згідно листа непрацездатності позивач знаходилася на лікарняному з 11.02.2021 року по 19.02.2021 року включно, а з 20.02.2021 року повинна стати до роботи. У зв`язку з порушення трудової дисципліни22.02.2021 року міським головою було видано розпорядження №149 «Про звільнення [PERSON] » із займаної посади. Посилання позивача на факт існування заяви спростовується, згідно наданої на ім`я начальника управління доповідної записки заступника начальника управління [PERSON] від 22.02.2021 року з якої вбачається, що ніякої заяви 10.02.2021 року [PERSON] не бачила. Щодо стягнення моральної шкоди також заперечували. На підставі викладеного просили в задоволені позову відмовити в повному обсязі. 21.05.2021 року представником позивача подана відповідь на відзив до позовної заяви відповідно до якої просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 28 травня 2021 року за клопотанням представника позивача, прийнято ухвалу про перехід до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15 червня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, подав письмовий розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, що становить 42 446, 25 гривень. Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених у відзивах на позов та просили відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] з 11 квітня 1995 року по 22 лютого 2021 року працювала в Управлінні соціального захисту населення Фастівської міської ради Київської області виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, а саме: 11 квітня 1995 року - прийнята на посаду секретаря машиністки (згідно наказу №20 від 12.04.1995 року); 07 лютого 2011 року - призначена на посаду спеціаліста 1 категорії відділу виплат управління праці та соціального захисту населення, як таку, що успішно пройшла стажування з призначенням 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування; 01січня 2021року - переведена на посаду головного спеціаліста відділу виплати Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області. 22 лютого 2021 року розпорядженням №149 міського голови [PERSON] - [PERSON] звільнено з посади головного спеціаліста відділу виплат управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, з 24 лютого 2021 року, згідно п.4 ч. 1 ст. 40 Кодексу закону Про працю України, за прогул без поважних причин 10.02.2021 року (була відсутня на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а саме: з 13 год.00хв. до 17 год.00хв.). Підставою для звільнення стало: доповідна записка начальника відділу виплати управління соціального захисту населення [PERSON] від 10 лютого 2021 року про відсутність на робочому місці [PERSON] ; акт №1 від 10 лютого 2021 року про відсутність на робочому місці [PERSON] ;доповідна записка№195 від 11 лютого 2021 року начальника Управління соціального захисту населення [PERSON]; пояснювальна від 22 січня 2021 року головного спеціаліста відділу виплати управління соціального захисту населення [PERSON].; доповідна записка від 22 лютого2021 року заступника начальника управління соціального захисту населення [PERSON]; розпорядження №149 від 22 лютого 2021 року міського голови [PERSON] . В ході судового розгляду справи було встановлено, що 10 лютого 2021 року о 8год. 00 хв. позивач прийшла на роботу в управління соціального захисту населення Фастівської міської ради Київської області. Приблизно о 9.00 годині ранку колегою позивача, начальником відділу [PERSON]., було заявлено в присутності начальника Управління [PERSON] про те, що в неї з гаманця зникли 500 гривень та в цьому звинуватила [PERSON] . В подальшому, була викликана поліція, яка знаходилась у приміщенні управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області до 12 год.30 хв. Представник позивача, звертаючись до суду посилається на те, що дана ситуація, негативно вплинула на позивача, яка пережила нервове потрясіння, перехвилювалась, у неї піднявся тиск, стався напад головного болю, нудота, головокружіння, через що вона написала заяву, що буде відсутня на робочому місці, через погане самопочуття і віддала її начальнику [PERSON] в присутностіпрацівника підрозділу дізнання Фастівськогорайонного управління поліції уГУ НП и Київській області старшого лейтенанта поліції [PERSON] . Далі, позивач, відчуваючи, що самостійно пересуватись через сильне головокружіння не зможе, викликала на роботу свого сина, який допоміг добратись їй дому. По дорозі додому, позивач зустріла начальника управління [PERSON] , яка поверталась з обідньої перерви на робоче місце, [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що вона залишила відповідну заяву у її заступника[PERSON] , у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. В судовому засіданні, свідок [PERSON] , який працює старшим дізнавачем сектору дізнання Фастівського РУП, суду пояснив, що він був в складі оперативної групи яка прибула за викликом в управління соціального захисту населення по факту крадіжки. Свою причетність [PERSON] до викрадення грошей заперечувала. З приводу подання заяви [PERSON] керівнику управління стверджувати не може, але точно повідомила керівнику, що почувається погано. Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпПУ трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. У постанові КЦС ВС від 15 листопада 2021 року у справі № 212/9516/19 зазначено, що визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 статті 263 ЦПК). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 листопада 2021 року у справі № 235/5659/20 зазначено, що: "прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності". З 11 лютого 2021 року[PERSON] перебувала налікарняному з діагнозом гіпертонічний криз в стадії загострення, в зв`язку з раптовим тяжким погіршенням самопочуття, яке викликане стресовим станом. З урахуванням обставин, які передували залишенню позивачем робочого місця та аналізуючи ситуацію, що склалась 10.02.2021 в першій половині робочого дня в управлінні соціального захисту населення, суд дійшов висновку, що позивачка була відсутня на робочому місці 10 лютого 2021 року з 13 год. до 17.15 хв. з поважних причин, зокрема, про це свідчить наявність кримінального провадження№12021116310000016 від 11.02.2021 року за ознаками ч. 1 ст. 185 КК України,що було відкрито на підставі письмової заяви начальника відділу управління [PERSON]. від 10.02.2021 року близько 08 год. 20 хв. по факту викрадення з її сумки грошових коштів в сумі 500 гривень, що сталосяв приміщенні управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області. При цьому, остання звинувачувала саме [PERSON] . Кримінальне провадження №12021116310000016, в подальшому 31.03.2021 постановою старшого дізнавача СД Фастівського РУП Анашкіна С. було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку, яка мотивована наступним: «причетність [PERSON] до вчинення кримінального проступку не було доведено». 11 лютого 2021 року, покращення здоров`я позивачки не відбулось і вона звернулась до сімейного лікаря - терапевта [PERSON] Фастівського Центру первинної медико-санітарної допомоги, де їй було встановлено діагноз та призначено лікування. В судовому засіданні свідок [PERSON] яка обіймає посаду начальника відділу виплат управління соціального захисту населення, пояснила, що у неї з гаманця періодично зникали грошові кошти, в цьому вона підозрювала свою колегу [PERSON] , оскільки працювали в одному кабінеті, а 10.02.2021, переписала номери купюр, що знаходились у гаманці, вийшла з кабінету, а коли повернулась цих коштів не виявила та викликали працівників поліціі, які знайшли цю купюру у позивачки. В подальшому, склала акт про відсутність [PERSON] на робочому місці. А наступного дня, [PERSON] зателефонувала їй і повідомила, що йде на лікарняний. Вказана обставина також підтверджена копією медичної карти амбулаторного хворого, 11 лютого 2021року про огляд позивачки та встановлення їй діагнозу захворювання. З огляду на те що позивач у 2005 році перенесла інсульт та довготривалі реабілітаційні заходи, такі симптоми були дуже небезпечними та могли мати наслідки суттєвого погіршення стану здоров`я і викликати другий інсульт за наслідками якого позивач могла більше ніколи не відновити свою працездатність (що підтверджується витягом з амбулаторної карти). З урахуванням також і цієї обставини -погіршення стану здоров`я, суд вважає що позивачка була відсутня на робочому місці 10 лютого 2021року з 13 години до 17.15 години зповажних причин. Щодо правової оцінки дисциплінарного проступку, яка проводиться судом на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, в тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника, то суд дійшов наступних висновків. Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення до працівника, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Як вбачається з матеріалів справи, 22.02.2021 [PERSON] на ім`я начальника управління соціального захисту населення [PERSON] було подано письмове пояснення з приводу її відсутності на роботі 10.02.2021 з зазначенням причини-погане самопочуття. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами. Суд, з урахуванням викладеного, вважає, що таке письмове пояснення відповідач не зажадав, проте факт порушення трудової дисципліни [PERSON] відповідачем не був підтверджений наданими суду доказами. Окрім того, оскаржуваним розпорядженням про звільнення, не враховані приписи ч.3 ст.149 КЗпПУ. згідно якої, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП Україниза порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Як вбачається з доданих документів позивачка працювала в органах місцевого самоврядування понад 25 років, до дисциплінарної відповідальності не притягалася, обов`язки виконувала сумлінно, що підтверджується матеріалами справи, зокрема листом міського голови [PERSON] від 24.03.2021 року за вх. №06-23/1236. За час роботи позивач зарекомендував себе з позитивної сторони та мала неодноразові заохочення у вигляді почесних грамот та подяки, що підтверджено документально матеріалами справи. Тому, за таких обставин, у відповідача не було підстав застосовувати такий суворий захід дисциплінарного стягнення. як звільнення, при цьому жодної шкоди відповідачу [PERSON] не заподіяла, а ступінь тяжкості вчинено позивачем проступку, відповідачем визначений не був. Крім цього, доводи позивача про поважність причин відсутності на робочому місці узгоджуються з правовою позицією другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду, яка викладена у Постанові від 08.01.2020 року по справі № 752/6096/14-ц, а саме, що: «Вчинення кримінального правопорушення, щодо працівника, з приводу чого розпочате досудове розслідування, є для нього поважною підставою здійснити вимушений прогул». Як вбачається з матеріалів справи, позивач 10 лютого 2021, звернулась з заявою до Фастівської місцевої прокуратури, щодо незаконних дій працівників управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області. 11 лютого 2021 року листом - повідомленням № 38-88-357, керівником Фастівської місцевої прокуратури було роз`яснено, що наведені аргументи у змісті заяви позивача, будуть перевірені в рамках досудового розслідування №12021116310000016 від 11лютого 2021року за ознакам вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України. Ухвалою слідчого судді від 03 березня 2021 року по справі №381/668/21 провадження №1-кс/381/156/21 за скаргою [PERSON] на бездіяльність керівника /прокурора Фастівської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, було ухвалено: зобов`язати прокурора Фастівської місцевої прокуратури внести відомості за заявою [PERSON] від 10.02.2021року до єдиного реєстру досудових розслідувань. Отже, в даному випадку, мав місце вимушений прогул, який жодним чином не свідчив про таке грубе порушення трудової дисципліни, що мав бути застосований такий захід стягнення як звільнення. Тому, підсумовуючи вище встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, про незаконність звільнення позивача [PERSON] , у зв`язку з чим наявні підстави для її поновлення на роботі. Щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 22.02.2021, то дана вимога є похідною, а тому з урахуванням наданого позивачем розрахунку, який на думку суду є вірним та узгоджується з положеннями Порядку обчислення середньомісячної заробітної плати, затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995 року, стягненню з відповідача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 42 446 гривень 25 копійок. Щодо стягнення моральної шкоди, то суд враховує наступні обставини. Статтею 237-1 КЗпП Українипередбачено, що відшкодуваннявласником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних правпризвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвихзв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свогожиття.Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до змісту наведеної норми, за наявності порушення працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільненняабо переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як вбачається з матеріалів справи, в інтернеті викладено фото [PERSON] безпосередньо під час з`ясування обставин крадіжки грошових коштів в управлінні соціального захисту населення Фастівської міської ради та зазначені коментарі щодо факту виявлення у гаманці колеги Людмили купюри з попередньо зафіксованим номером банкноти (а.с.162 т.1). На думку суду, позивачу [PERSON] була нанесена моральна шкода, через психотравмуючу ситуацію, яка була викликана діями відповідачів. Позивач перенесла сильний стрес, перебуває у зв`язку з цим у пригніченому, депресивному стані, має почуття образи, перенесла душевні хвилювання, пов`язані з протиправними діями відповідачів. Крім того, через протиправні дії відповідачів в значній мірі принижена честь і гідність позивачки. Отже, суд вважає, що діями відповідачів були порушені трудові права позивача та завдано моральної шкоди, тому в даному випадку є підстави для застосування положень статті 237 КЗпП України, протез урахуванням характеру порушення її прав, істотності вимушених змін у житті внаслідок порушення трудових прав та зусиль, вжитих для їх відновлення, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 гривень, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Outcome: partial