Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

02.02.2021 р. до Суворовського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №155/05ф від 22.12.2005 р. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між [PERSON] та ВАТ «ВАБанк» 22.12.2005 року був укладений кредитний договір №155/05ф, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 26\~000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти на суму 26000 долларів США. 25.03.2020 р. між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО» було укладено договір №616802.272 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., за реєстровим №438, відповідно до якого ПАТ «ВАБанк» відступило «ФК «АССІСТО», а ТОВ «ФК «АССІСТО» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №155/05ф від 22.12.2005 р. За період користування кредитними коштами\~ позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми\~ кредиту, проте заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 05.11.2020 р. відповідно до розрахунку заборгованості становить 1\~336\~452,20 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 514\~010,50 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 778\~880,20 грн. заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 43561,50 грн. Посилаючись на положення ст. ст. 1054, 525, 526, 611,1049, 625, 599, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 05.11.2020 р. у розмірі 142036,78 грн. та судовий збір. Позовні вимоги щодо стягнення 142036,78\~грн. містять: - нарахування 3 % річних, передбачених ст. 625 К України, які позивачем проведено виходячи з суми тіла кредиту514\~010,50 грн., розрахованих за формулою: (відсотки)=(сума боргу)(процентна ставка / 100 %/365 днів (кількість днів) за період з 05.11.2017 року 05.11.2020 року, що складає 46\~309,66 грн.; - нараховану пеню за подвійною обліковою ставкою, яку позивачем розраховано виходячи з суми тіла кредиту514\~010,50 грн., за формулою: (Пеня)=(Сума боргу) 2 (Ставка пені (%)) / 100 % / 365 днів (Кількість днів), за період з 05.11.2019 року 05.11.2020 року, що складає 95\~727,12 грн. При цьому, у позовній заяві позивач зазначив, що ним надано всі наявні в нього докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року справу передано до Ширяївського районного суду Одеської області за підсудністю. Відповідно до Протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2021 року призначення не відбулося у зв`язку з недостатньою кількістю суддів для розподілу справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2021 року справу передано судді Алексєєвій О.В. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 30.07.2021 року відкрито провадження по справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано сторонам строк для надання відзиву та відповіді на відзив. Позивач копію ухвали про відкриття провадження у справі від 30.07.2021 року отримав 04.08.2021 року, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав. Разом з позовною заявою до суду представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Про відкриття провадження у справі повідомлявся шляхом направлення за місцем реєстрації ухвали, копії позову з додатками та судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, до суду повернувся конверт з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-287 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних для вирішення спору. Даний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та ВАТ «ВАБанк» 22.12.2005 року укладено кредитний договір №155/05ф, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 26 000 дол. США на придбання пасажирського мікроавтобуса, плата за користування кредитом становить 13,5% річних, строком до 21.12.2008 р. Термін користування Кредитом - до 16.00 години 21 грудня 2008 року. (п. 1.1.2). Згідно п. 2.3 Договору, повернення кредиту буде здійснюватись у готівковій формі на відкритий позичковий рахунок за платіжним дорученням згідно з графіком, затвердженим у додатковій угоді. Відповідно до змісту Додаткової угоди №01 від 22.12.2005 року, позичальник здійснює повернення кредиту згідно з наступним графіком: щомісяця не пізніше 30 числа з лютого 2006 року по грудень 2006 року - по 410 доларів США; з січня 2007 року по грудень 2007 року - по 460 доларів США; з січня 2008 року по листопад 2008 року - по 525 доларів США; не пізніше 21 грудня 2008 року - 10195 доларів США. Згідно положень п. 4.2 Договору, у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів, визначених цим Договором, Позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3 цього Договору, за кожний день прострочення виконання, за реквізитами, зазначеними кредитодавцем. Відповідно до положень п. 7.5 Договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання ними прийнятих на себе зобов`язань. 25.03.2020 р. між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО» укладено договір №616802.272 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., за реєстровим №438, відповідно до якого ПАТ «ВАБанк» відступило «ФК «АССІСТО», а ТОВ «ФК «АССІСТО» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №155/05ф від 22.12.2005 р. Згідно Додатку №1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №616802.272 від 25.03.220 року, відступлено право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №155/05ф від 22.12.2005 р., залишок по тілу кредиту - 514010,50 грн, залишок по відсотках - 778 880 грн., залишок по комісіям - 0,00 грн, пені, штрафи, неустойки - 0,00 грн. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦКУкраїни визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістомст.1056-1 ЦК України, в редакції що діяла на час виникнення правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зіст.1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). За нормою ч.1 ст.1050 ЦК Україниякщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост.625 цього Кодексу. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). Згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України,\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). Отже, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Формулювання\~статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три відсотки річних не є неустойкою у розумінні положень\~статті 549 ЦК\~і\~статті 230 Господарського кодексу України. За змістом наведеної норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки у відповідача наявний борг за тілом кредиту у розмірі 514010,50 грн., доказів погашення якого відповідачем не надано суду, до вказаного грошового зобов`язання застосовуються положення ст. 625 ЦК України. Згідно розрахунку 3% річних, доданих до позовної заяви, позивач просить стягнеути з відповідача річні за період з 05.11.2017 р. по 05.11.2020 р., виходячи з формули: річні = сума боргу * процентна ставка / 100% / 365 днів * кількість днів, й зазначає: "514010,50 грн. * 3% / 100% / 365 * 1097 днів = 46309,66 грн." Водночас, суд, перевіривши вірність розрахунку, дійшов висновку, що 3% річних, виходячи з вказаної формули, дорівнює 46345,44 грн., тобто, позивачем невірно здійснено розрахунок. Разом з тим, згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, вимоги в частині стягнення 3% річних підлягать задоволенню у розмірі заявлених 46309,66 грн. Щодо заявленої позивачем до стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 95727,12 грн., суд зазначає наступне. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивачазабезпечені ч.2 ст.625 ЦКУкраїни, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та упостановіВерховного Судувід 06лютого 2019 рокуу справі№175/4753/15-ц. Оскільки строк кредитування за наданим відповідачу кредитом закінчився у 21 грудня 2008 року, вимоги позивача про стягнення пені після 21 грудня 2008 року (закінчення строку кредитування) є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Отже, підстав для стягнення пені, що нарахована позивачем за період з 05.11.2019 року по 05.11.2020 року, немає. Заявлені позовні вимоги за вказаний період задоволенню не підлягають, оскільки такі нарахування здійснені поза межами строку дії кредитного договору. Вказаних висновків також дійшов Верховний суд у Постанові від 05.10.2021 року у справі №234/2045/18-ц. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення у примусовому порядку з [PERSON] суми заборгованості в розмірі 46\~309,66 грн. та відмови у задоволенні іншої частини позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог. Позов задоволено на 32,60 % (46309,66х100:142036,78). Отже, судовий збір слід стягнути в розмірі 740,02 грн.

Outcome: partial