Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

08 жовтня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, який обгрунтовувала тим, що вона є донькою відповідача. [INFO] [PERSON] досягла повноліття і продовжує навчання у Київському національному університеті технологій та дизайну на другому курсі денної форми навчання, термін закінчення навчання - 30.06.2024. Оскільки навчання вимагає значних витрат, вона потребує матеріальної допомоги на проїзд, харчування, придбання одягу, канцелярських товарів, будь-яких доходів не має, навчається на денній формі навчання у м.Києві, що знаходиться майже за 200 км від дому, в деякій мірі фінансову допомогу надає мати, але в повному обсязі на період навчання вона не має змоги її забезпечити, тому вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає, хоча має таку змогу, так як є здоровим і працездатним. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ј частини його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позову 05.10.2021 і до закінчення навчання 30.06.2024. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги повністю підтримує (а.с.16). Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що він наразі працює охоронцем у ТОВ "БЗК" і отримує мінімальну заробітну плату. Має неповнолітнього сина від іншого шлюбу. Згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважачи на таке. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчатися і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з вимогами ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, як то: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за №3 судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі з`явлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Позивач є студенткою ІІ курсу денної форми навчання Київського національного університету технологій та дизайну, факультет економіки та бізнесу на договірній основі. Термін закінчення навчання - 30.06.2024 (а.с.5). З огляду на викладене, враховуючи, що обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатись після досягнення повноліття незалежно від форми навчання, покладається на обох із батьків, відповідач є працездатною особою і має змогу сплачувати аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання, його згоду на сплату аліментів у розмірі 1/6 частини його заробітку, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у зазначеній частці заробітку (доходу) відповідача. В силу ст.141 ЦПК україни слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позовної заяви.

Outcome: partial