Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] 07.05.2021 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу на загальну суму 50\~000 доларів США, 10% на суму вкладу у розмірі 35\~027,39 доларів США, проценти за неповний строк вкладу у розмірі 97,27 доларів США та пеню у розмірі 68\~950,97 доларів США, також просить стягнути понесені судові витрати у розмірі 85\~000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що банк не повертає кошти добровільно, на першу заяву про дострокове припинення договору банківського вкладу чіткої відповіді банком не надано, на другу заяву позивача повідомлено про відмову у поверненні вкладу. Ухвалою суду від 17.05.2021 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 17.06.2021 року. У результаті проведених дій у підготовчому засіданні 17.06.2021 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 22.07.2021 року. До суду 25.06.2021 року надійшов відзив АКТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого заперечують щодо позовних вимог. В обґрунтування відзиву вказано, що банк виявив наявність факту переведення боргу за двома договорами вкладу з первісного боржника за зобов`язаннями АТ КБ «Приватбанк» до нового боржника ТОВ «ФК «ФІНІЛОН» на підставі договору від 17.11.2014 року. Переведення боргу за договорами, які є предметом спору було вчинено за відсутності письмових заперечень [PERSON] . Третій договорі вкладу є припиненим, у зв`язку з переведенням коштів на другий рахунок. Крім того, у разі дострокового розірвання договорів відсотки підлягають сплаті у розмірі 1%, а не 10%, як вказує позивач. Пені має бути нарахована на суму вкладу і її розмір має бути зменшеним. Доказів для стягнення судових витрат надано позивачем не було. До суду 19.07.2021 року надійшла відповідь на відзив від представника [PERSON] [PERSON] , відповідно до якої вказують, що заміна боржника у зобов`язанні може відбуватися лише за згодою кредитора, яку [PERSON] не надавав. Переведення коштів на іншу картку не зрозуміло на яких підставах здійснено банком, чому сума переводу менша вкладених позивачем коштів та кому належить рахунок на який переведено кошти позивача. Доводи щодо невірного нарахування відсотків не заслуговують на увагу, адже доказів на які посилається представник відповідача до відзиву не додано. Розмір пені менший основної заборгованості, тому зменшенню не підлягає. У судовому засіданні 22.07.2021 року було відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, надано час представнику відповідача для подання заперечень на відповідь на відзиву, розгляд справи відкладено на 02.08.2021 року. У судовому засіданні 02.08.2021 року задоволено клопотання представника відповідача про залучення третьої особи, залучено до участі у справі ТОВ «ФК «ФІНІЛОН» в якості третьої особи на стороні відповідача, з метою сповіщення відповідача про судовий розгляд справи, оголошено перерву до 19.08.2021 року. До суду 02.08.2021 року надійшли заперечення на відповідь на відзив від АТ КБ «Приватбанк», згідно яких вказано, що позивач необґрунтовано та помилково застосовує норми матеріального права. За вкладом який було переведено на інший рахунок, відповідач вказав, що стягнуто було 42,46 доларів США відсотків та дострокове розірвання договору і кошти було переведено на рахунок позивача про що йому було відомо, але він все рівно намагається шахрайськими діями стягнути з державного банку кошти, проценти та пеню. У зв`язку з відсутністю відомостей про сповіщення третьої особи, розгляд справи у судовому засіданні 19.08.2021 року було відкладено на 21.10.2021 року. У судовому засіданні 21.10.2021 року було задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 30.11.2021 року. У судове засідання 30.11.2021 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач та третя особа про причини неявки суд не повідомила. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» було укладено договори банківського вкладу, а саме: - 22.01.2014 року на підставі заяви №SAMDNWFD0070063969700 вклад «стандарт» у розмірі 32 000 доларів США (а.с.24); - 22.01.2014 року на підставі заяви №SAMDNWFD0070063971800 вклад «стандарт» у розмірі 5\~000 доларів США (а.с.25); - 22.01.2014 року на підставі заяви №SAMDNWFD0070063970600 вклад «стандарт» у розмірі 13\~000 доларів США (а.с.26). За умова вищевказаних договорів вклад оформляється на 366 днів до 22.01.2015 року включено. Якщо по закінченню строку вкладу [PERSON] не виявив бажання отримати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один термін. Договори оформлені в місті Сімферополі АРК Крим. Факт внесення коштів на депозитні рахунки підтверджується квитанціями про внесення на рахунок (а.с.27--29). Представник [PERSON] [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з заявою про дострокове розірвання дії договорів поточного рахунку та банківського вкладу та видачу вкладу на що отримав у відповідь лист про неможливість розкриття банківської таємниці (а.с.11-17). Представник позивача [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з додатковою заявою про дострокове розірвання дії договорів поточного рахунку та банківського вкладу та видачу вкладу на що отримав у відповідь лист про неможливість розкриття банківської таємниці (а.с.18-23). Згідно з наданим до суду відповідачем договором про переведення боргу від 17.11.2014 року, додатковою угодою до договору переведення боргу від 18.11.2014 року, АТ КБ «Приватбанк» з ТОВ ФК «Фінілон» укладено двосторонній договір про переведення на ТОВ ФК «Фінілон» боргу ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно п. 7 якого перелік депозитних договорів містить в додатку №1 на диску (а.с.74-76). З витягу з електронного додатку №1 до договору про перевод боргу від 17.11.2014 року вбачається передача за чотирма депозитними рахунками (а.с.83). Крім того, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом (ст. 520 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згоди [PERSON] на заміну кредитора отримано не було, тобто істотних умов договору не досягнуто, а, отже, такий договір вважається неукладеним. Доводи сторін щодо нікчемності такого договору не приймаються судом до уваги, як і ті доводи представника відповідача, що відсутність заперечень з боку позивача свідчить про отримання банком мовчазної згоди. Також варто звернути увагу, що банком навіть не додано доказів направлення [PERSON] листа щодо переводу вкладу, тому мова про отримання мовчазної згоди не йдеться. Згідно довідки, виданої заступником головного бухгалтері АТ КБ «ПриватБанк» договір №SAMDNWFD0070063971800 розірвано 04.03.2014 року, кошти в сумі 4961,79 доларів США переведено на картку [NUMBER] (а.с.81). Дана довідка не містить умов за яких договір вкладу було розірвано, також матеріалами справи не підтверджується належність вказаної в довідці рахунку [PERSON] , тому доводи про розірвання одного з договорів банківського вкладу відхиляються судом. За положеннями ч.1 ст. 207, п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою. Ст.ст. 526, 629 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Ст. 1059 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з пунктом 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ від 12.11.2003 р. №492, зареєстрованої в МЮУ 17.12.2003 № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунка, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції). За змістом наведених норм письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено в тому числі договором банківського рахунку. Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-997цс16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19). Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Відповідно до ч.3 ст. 95 ЦК України, філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Згідно з ст.58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. З урахуванням наведеного, зобов`язання за договорами вкладу має виконувати саме АТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов`язків за укладеними і дійсними договорами. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Разом з тим згідно з ч.4 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад (депозит), застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. За правилами ч.1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка також підлягає розірванню за заявою клієнта у будь-який час. Як встановлено судом, за умовами укладеного між сторонами договору банківського вкладу, який продовжувався відповідно до умов, на яких він укладений, у клієнта та банку є право дострокового розірвання договорів, про що потрібно повідомити за два банківські дні до дати розірвання. Відповідно п.6 укладених договорів, в разі, якщо вкладник вимагає розірвати договір, а строк вкладу ще не сплинув, йому повертається сума вкладу. За неповний строк вкладу проценти сплачуються за ставкою вкладу "До запиту" за фактичну кількість днів, що сплинули з дати оформлення вкладу до дня розірвання договору. Згідно витягу з наказу АТ КБ «ПриватБанк» від №07 05.01.2004 року, відсоткова ставка по вкладам «до запиту» становить 1% річних (а.с.123). Ч.ч. 1,3 ст. 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч.2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Умовами договорів визначено, що строк вкладу автоматично подовжується ще на один строк, якщо вкладник не заявив про намір забрати кошти після закінчення попереднього строку вкладу. При цьому відсотки під час нового строку вкладу нараховуються на суму вкладу по відсотковій ставці для вкладів даного найменування та строку, що діє в банку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладання додаткових угод до договору. Поточний розмір діючої процентної ставки по вкладу вкладник може дізнатися у відділенні банку або на сайті банку. Договори банківських вкладів не містять визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов`язань за договором після закінчення терміну його дії. Таким чином, розрахунок позивача щодо нарахування 10% річних на кожен повний строк по 366 днів, та 1% за неповний рік до подання заяви про повернення вкладу, тобто з 23.01.2021 року по 03.04.2021 року, є обґрунтованим. Доводи представника відповідача про нарахування за весь період лише 1% на суму вкладу суперечать вимогам укладених між сторонами договорів. Позовні вимоги стосуються правовідносин, які виникли з укладення договорів банківського вкладу. Згідно з підпунктом 7.1.1. пункту 7.1. статті 7 Закону № 2346-ІІІ вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору. У статті 2 Закону № 2121-ІІІ вказано, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. У частинах першій, другій статті 47 Закону № 2121-ІІІ визначено види діяльності банку, зокрема банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті, як у національній, так і в іноземній валюті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. У пункті 1 частини третьої статті 47 цього Закону вказано, що до банківських послуг належать залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб. Відповідно до положень частини першої статті 1 Закону № 2664-III фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5);споживач фінансових послуг - фізична особа, яка отримує або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю (пункт 7-1). Згідно із частиною першою статті 4 Закону № 2664-III фінансовими послугами вважаються, зокрема: залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та ін. За частиною другою статті 4 Закону № 2664-ІІІ фінансові послуги, надання яких передбачається іншими законами, підлягають включенню до переліку, визначеного частиною першою цієї статті. Надання фінансових послуг, не включених до зазначеного переліку, забороняється. Отже, розміщення грошових коштів у вигляді вкладу (депозиту) та отримання процентів за вкладом є фінансовими операціями, які здійснюються у разі укладення договору банківського вкладу, і в сукупності становлять суть фінансової послуги, яка надається банком споживачу (вкладнику). Відповідно до преамбули Закону № 1023-XII він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У Законі № 1023-XII не визначено вичерпного переліку відносин, на які він поширюється, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та

Outcome: partial