Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

18.09.2013 року позивач звернулася з вказаним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинилися в 1991 році. В 2010 році їх донька [PERSON] потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, в наслідок якої стала інвалідом 1 групи «А» та знаходиться на її утриманні, оскільки втратила працездатність та потребує постійно стороннього догляду. Крім цього, на її утриманні є онук - [PERSON], [INFO], який є сином постраждалої доньки. Відповідач платить їй аліменти на утримання постраждалої доньки в розмірі 1/10 частки всіх доходів щомісячно, але вказаної суми недостатньо, оскільки постійно доводиться купувати ліки. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання по догляду за дитиною-інвалідом у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів та додаткові витрати, пов'язані з утриманням непрацездатної доньки у розмірі 5 754,89 грн., а також щомісячно стягувати з відповідача по 500 грн. на утримання доньки-інваліда. 27.11.2014 року позивач [PERSON] надала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій збільшила додаткові витрати на утримання непрацездатної доньки до 6 583,27 грн. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 18 грудня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], [INFO], (ІПН [NUMBER]), уродженця м. Красноармійськ Донецької області, на користь [PERSON], [INFO], аліменти на її утримання по догляду за дитиною інвалідом [PERSON], [INFO], у розмірі 1/10 частки зі всіх доходів щомісячно, починаючи з 18 вересня 2013 року та до зміни обставин, що впливають на розмір платежів. Допущено негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Стягнуто з [PERSON], [INFO], (ІПН [NUMBER]), уродженця м. Красноармійськ Донецької області, на користь [PERSON], [INFO], додаткові витрати , пов'язані з каліцтвом та інвалідністю дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 6 583, 27 грн. В решті позовних вимог [PERSON] відмовлено. Стягнуто з [PERSON], [INFO] судовий збір на користь держави у розмірі 229 грн. 40 коп. З вказаним рішенням суду не погодився відповідач [PERSON] та оскаржив його в апеляційному порядку. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального та процесуального права. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON] не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм № 2 за № 4387 (а.с. 176). Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу [PERSON] задовольнити частково з наступних підстав. Частиною 1 ст. 309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 17 січня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину-інваліда задоволені частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на період догляду за дитиною-інвалідом [PERSON], [INFO], у розмірі 1/10 частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, апе не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 листопада 2012 року та додаткові витрати у розмірі 4 819 грн. 66 коп. Рішення набрало законної сили 29 січня 2013 року. З висновком суду першої інстанції про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на її утримання до догляду за дитиною-інвалідом [PERSON], у розмірі 110 частки зі всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 18 вересня 2013 року та до зміни обставин, що впливають на розмір платежів, суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав. Пред'являючи позов, позивач [PERSON] посилалася на статтю 198 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Суд першої інстанції стягнув аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання, хоча статтею 76 СК України і передбачено право на утримання після розірвання шлюбу, але в позовній заяві позивач не посилалася на статтю 76 СК України. Крім того, [PERSON] є повнолітньою. Статтею 185 Сімейного Кодексу України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до частини 2 вищевказаної статті, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Із пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається, що до передбаченої участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, то кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доводи апеляційної скарги [PERSON] про те, що затрати на ліки за 2011 та 2002 рік були предметом розгляду і знайшли своє відображення в рішення Селидівського міського суду Донецької області від 17 січня 2013 року, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи знаходяться оригінали чеків (а.с. 21- 40). Крім того, відповідно до довідок ВКК [PERSON] потребує тривалого дорогого медикаментозного лікування. Суд першої інстанції правильно прийняв докази позивача щодо понесених додаткових витрат на дитину-інваліда, але неправильно здійснив розрахунок додаткових витрат, оскільки згідно наданих чеків загальні додаткові витрати становлять 11495,57 грн., а не 13167 грн., як указав суд першої інстанції, тому з відповідача підлягає стягненню половина даної суми, тобто 5747,57 грн. із розрахунку: (а.с. 21 - 537 грн., а.с. 22 - 776,30 грн., а.с. 23 - 843,68 грн., а.с. 24 - 415,35 грн., а.с. 25 - 413,13 грн., а.с. 26 - 242 грн., а.с. 27 - 195,50 грн., а.с. 28 - 851,40 грн., а.с. 29 - 681,50 грн., а.с. 30 - 187,55 грн., а.с. 31 - 566,25 грн., а.с. 32 - 640,63 грн., а.с. 33 - 158,65 грн., а.с. 34 - 1342,89 грн., а.с. 35 - 577, 70 грн., а.с. 36 - 609,25 грн., а.с. 37 - 170,70 грн., а.с. 38 - 645,96 грн., а.с. 39 - 543,40 грн., а.с. 40 - 1096.30 грн. = 11495,14 грн. : 2 = 5747,57 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції при ухваленні рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліментів на її утримання по догляду за дитиною інвалідом [PERSON], [INFO], у розмірі 1/10 частки зі всіх доходів щомісячно, починаючи з 18 вересня 2013 року та до зміни обставин, що впливають на розмір платежів, порушив норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення в цій частині і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на користь [PERSON] на її утримання. Крім того, вказане рішення підлягає зміні в частині стягнення додаткових витрат, пов'язаних з каліцтвом та інвалідністю [PERSON], оскільки судом першої інстанції при розрахунку вартості ліків були допущені арифметичні помилки. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Outcome: partial