Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася 21 вересня 2017 року до суду із заявою про встановлення фактународження у неї [INFO] дочки [PERSON]. 14 листопада 2017 року [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, яка була прийнята до розгляду ухвалою суду від 14 листопада 2017 року. З позовної заяви вбачається, що у вересні 2014 року заявник [PERSON] зі своїм нареченим [PERSON], який є громадянином Російської Федерації, переїхали проживати у м. Саки АР Крим. 30 листопада 2014 року вони уклали шлюб, а [INFO] у них народилася дочка [PERSON], місце державної реєстрації народження Сакський районний відділ запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Заявник [PERSON] вказує, що їх відносини з чоловіком не склалися, і вона з дитиною змушена була повернутися до України. Отримати свідоцтво про народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Україні не можливо, оскільки факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території Криму, а свідоцтво про народження, що видане органом, який діє поза межами Конституції України та законодавства України не визнається на території України, крім того лікарське свідоцтво про народження видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації народження на території України. Посилаючись на вищевикладені обставини заявник [PERSON] звернулася з заявою до суду і просить встановити факт народження [INFO] дитини жіночої статі, місце народження якої м. Саки АР Крим, у матері [PERSON], [INFO], громадянки України, уродженки сел. Велика Багачка Полтавської області, місце проживання та реєстрації якої с. Мала Решетилівка Великобагачанського району Полтавської області, та звернути судове рішення до негайного виконання. Ухвалою суду від 22 вересня 2017 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 23 жовтня 2017 року залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи [PERSON], жителя [ADDRESS]. В судовому засіданні 23 листопада 2017 року заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали в повному обсязі, посилалися на обставини, що викладені в ній, та просили суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Великобагачанського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області Бабенко Л.В. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви [PERSON] з уточненими позовними вимогами. Заінтересована особа [PERSON] в судові засідання 13 листопада та 23 листопада 2017 року не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом поміщення відповідного оголошення на сторінці Великобагачанського районного суду (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб - порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет, оскільки територія АР Крим є тимчасово окупованою територією, інші шляхи для повідомлення у суду відсутні. Будь - яких заперечень щодо позову [PERSON] суду не надав. Суд, заслухавши пояснення заявника [PERSON], її представника [PERSON], представника заінтересованої особи [PERSON]., показання свідків [PERSON] та [PERSON] , вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява [PERSON] з уточненими вимогами підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що 24 жовтня 2014 року Сакським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], громадянином Російської Федерації та [PERSON], [INFO], громадянкою України, актовий запис № 187 (a.c.7). З свідоцтва про народження, виданого Сакським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим 28 вересня 2016 року вбачається, що [INFO] в м. Саки Республіки Крим Російської Федерації народилася [PERSON]. В свідоцтві про її народження батьком записаний [PERSON], громадянин Російської Федерації, а матір'ю записана [PERSON], громадянка України (a.c.8). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що дійсно з вересня 2014 року [PERSON] проживала у м. Саки АР Крим , там у неї народилася [INFO] дочка [PERSON], з нею вона повернулася в сел. Велика Багачка Полтавської області. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно із ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в державних органах, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а лише є підставою для одержання зазначених документів. Згідно із ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Таким чином, встановлення факту народження дитини необхідне заявнику для проведення державної реєстрації народження на території України, яка контролюється державними органами, та отримання свідоцтва про народження встановленого державного зразка, для подальшого його використання згідно із законодавством України. Тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII від 15 квітня 2014 року (далі-Закон), є, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII від 15 квітня 2014 року,", тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно із ст.18 Закону України цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII від 15 квітня 2014 року, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, надані суду свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та свідоцтво про народження [PERSON], які видані на окупованій території АР Крим , є недійсними. Ті обставини, що [PERSON] [INFO] народила дитину жіночої статі у місті Саки АР Крим знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підверджується зокрема наданими письмовими доказами та показаннями свідків допитаних в судовому засіданні, які підтвердили цей факт. Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів відповідно до глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні матеріали справи, зокрема свідоцтво про народження дитини, видане Сакським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, копію виписного епікризу, які хоч і не є офіційними документами,, що створюють самі по собі правові наслідки, однак, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які у сукупності із показаннями свідків допитаних в судовому засіданні дають можливість суду дійти висновку про народження дитини за вказаних у заяві обставин. Приймаючи до уваги вказані письмові докази, суд виходить з того, що у тому становищі, в якому опинилася заявник [PERSON], вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо народження дочки, а тому звертаючись до суду, заявник надала всі можливі докази, які могла надати у цій ситуації. Суд також зазначає, що свідоцтво про народження дитини [PERSON].[INFO] в м. Саки на думку суду є належним, допустимим та достатнім, для того, щоб дійти висновку, про те, що [PERSON] дійсно народила дитину жіночої статі [INFO] в місті Саки АР Крим. За змістом ч. 2 ст. 8 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У тлумаченні поняття «невтручання органів державної влади у здійснення права до приватного і сімейного життя людини», Європейським судом з прав людини застосовується принцип пропорційності та балансу інтересів, який забезпечується зокрема накладенням на державу позитивних обов'язків, властивих дієвій повазі до приватного та сімейного життя. У вказаній конкретній справі, на думку суду, встановлення факту народження дитини, саме буде відповідати позитивному обов'язку держави сприяти матері, яка знаходиться під юрисдикцією України щодо визначення статусу новонародженої дитини та самої матері. При цьому, суд зазначає, що досліджені судом докази у їх сукупності дають підстави вважати, що в даному конкретному випадку встановлення факту народження дитини має значення для охорони прав матері та прав новонародженої дитини. Таким чином, виходячи з вищевикладеного та того, що заявник [PERSON] довела суду той факт, що її дочка [PERSON] народилася [INFO] на тимчасово окупованій території, а отже, цей факт підлягає встановленню судом. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України ( ст. 257-1, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved