Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

09 липня 2013 року позивачка звернулась до Жовтоводського міського суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином, посилаючись на те, що вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2013 року відповідача було визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, однак зазначеним вироком не було вирішене питання про відшкодування завданої майнової шкоди. При розгляді кримінальної справи позивачкою цивільний позов не заявлявся. Позивач, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. В своїй письмовій заяві позов підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутності. Проти постановки заочного рішення заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, заперечень щодо позову не надав. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність неявки його до суду, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення по суті у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Частинами 1,2,3 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил ст. 22 ЦК України. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Загальне поняття "збитки" це шкода, під якою стаття 22 ЦК України розуміє дві групи витрат: витрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі. В даному випадку мова йдеться про ті фактичні витрати, які вже зроблені особою та витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тут мається на увазі перш за все вартість, причому як така, яку особа вже зробила та може підтвердити проведені витрати відповідними документами. Судом достовірно встановлено, що вина відповідача встановлена вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2013 року, який набрав законної сили 15 травня 2013 року, відповідно до якого [PERSON] визнано винним у тім, що він 01.08.2011 року приблизно о 11 год.30 хв. на території дитячого садка №34 по вул. Кропоткіна в м. Жовті Води Дніпропетровської області навмисно заподіяв потерпілій [PERSON] легких тілесних ушкоджень./а.с. / Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, звільняє позивача від доказування відповідних обставин, щодо наявності вини відповідача в скоєні злочину. Суд, вважає за необхідне позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 134,64 грн. , які обґрунтовуються фінансовими документами про оплату за послуги Жовтоводського СМЕ в розмірі 80,44 грн. та 54,20 грн. за придбання ліків (а.с.3,4), задовольнити та стягнути з відповідача. Суд приходить до висновку, що саме з вини відповідача [PERSON] була заподіяна позивачці [PERSON] матеріальна шкода на загальну суму 134,64 грн. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які вона зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. За правилами ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. В результаті отриманих легких тілесних ушкоджень позивачу було заподіяно моральних і фізичних страждань, що підтверджується висновками судово-медичних досліджень і матеріалами кримінальної справи. Виходячи з вимог розумності та справедливості, враховуючи глибину душевних страждань, перенесених потерпілою у зв'язку з вчиненням щодо неї злочинних дій, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди визначений позивачем в сумі 2000 грн. підлягає до задоволення частково у розмірі 200 грн. Також підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON]. про стягнення з [PERSON] відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 450 грн. які обґрунтовуються фінансовими документами про оплату юридичних послуг адвокату (а.с.5,6). Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Задовольняючи позов частково, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір» з матеріальних вимог в розмірі 229,40 грн. і моральних вимог 229,40 грн., а всього 458,80 грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial