Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачем від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, мотивуючи тим, що не має постійного заробітку. Дитина знаходиться на її утриманні, тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття дитини. До початку судового розгляду позивачка надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив, що кошти на утримання сина надає позивачці по можливості, оскільки постійного заробітку не має, офіційно не працює, його доходи нестабільні. Аліменти на утримання сина сплачувати не відмовляється, але сплачувати щомісячно 800 грн. не зможе. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 09 серпня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополь Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 447. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON],\~що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Стаття 27\~«Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991, та положення «Декларації прав дитини»\~регламентують,\~що інтереси дитини необхідно\~забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути\~серед тих, хто\~першим одержує\~захист і допомогу. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, абтька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2015 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2015 рік" за пoданням Міністерства фінансів. Прожитковий мінімум для дитини віком до 6-ти років з 01.01.2015 року по 30.11.2015 року встановлений у розмірі 1032 грн., для дитини віком від 6-ти до 18-ти років 1286 грн. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобовязання щодо утримання. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згiдно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Позивачка вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. щомісячно. Відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], але зазначає, що оскільки постійного заробітку не має, офіційно не працює, доходи нестабільні, сплачувати щомісячно 800 грн. не зможе. Враховуючі наведені положення закону, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 600 грн. щомісячно. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 13 липня 2015 року дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі статтей 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial