Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

25 лютого 2020 року до Валківського районного суду Харківської області надійшов позов [PERSON] до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування. В уточненій позовній заяві зазначено, що 28.08.2015 року близько 04:25 години на 427 км + 200 м автодороги «Київ-Харків-Довжанський» в м. Валки Харківської області відбулась ДТП за участю автомобіля марки «Део Ланос», державний номер: [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого, останній отримав важкі тілесні ушкодження та був госпіталізований до травматологічного відділення Валківської ЦРЛ, де перебував на лікуванні з 28.08.2015 року по 14.09.2015 року, а з 14.09.2015 року по 25.09.2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми Харківської обласної клінічної лікарні - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, з 25.09.2015 року по 06.10.2015 року лікувався у Валківській ЦРЛ. Враховуючи наслідки ДТП, позивачу була спричинена матеріальна та моральна шкода. Внаслідок отриманих ушкоджень після ДТП позивач визнаний інвалідом 2 групи. Як зазначено в позові, на момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача відповідно до полісу АІ/6980790. 16.02.2018 року представником позивача було скеровано відповідачу повідомлення про ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування від 08.02.2018 року з долученням до них додатків та отримані відповідачем 19.02.2018 року. Загальний розмір страхового відшкодування, який вимагав виплатити позивач становило 65 853 грн. 98 коп., з яких: 40 794 грн. 08 коп. - витрати на лікування та придбання медикаментів; 21 924 грн. 00 коп. - відшкодування, пов`язане з стійкою втратою працездатності; 3 135 грн. 90 коп. - моральна шкода. Таким чином, строк 90 днів для прийняття рішення відповідачем закінчився 19.05.2018 року, проте станом на дату подачі позову страхове відшкодування виплачено не було. Позивач в позові вимагає стягнути з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на його користь суму страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності, витратами на лікування та придбанням медикаментів та компенсацією за спричинену моральну шкоду в сумі 65 853 грн. 98 коп. На підставі ухвали судді від 25.03.2020 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надходило. 14.04.2020 року на адресу суду надійшов відзив від представника ТДВ «Міжнародна страхова компанія», в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач визнає частково, а саме лише щодо стягнення суми відшкодування, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності в розмірі 21 924,00 грн., та прохає в задоволенні решти позовних вимог - відмовити. В обгрунтування вказаного зазначає наступне. Витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Позивачем надані нерозбірливі копії чеків на 118,98 грн., 543.91 грн, 401.55 грн., 469,59 грн., 150,95 грн., 147,59 грн., 152,95 грн., 82 грн, 635,58 грн., 486,89 грн., 506,30 грн., 118,19 грн., 13.40 грн., 700,50 грн., 10,28 грн., 63,30 грн., 22.67 грн., 9,52 грн., 16,62 грн., 9,10 грн., 14.43 грн., 76,81 грн.. 47,35 грн., 64,82 грн., 69,26 грн., 119,89 грн., 11,50 грн., 484,00 грн., 200,00 грн., 845,00 грн., 594,79 грн., 1025 грн., 600,00 грн., 364,75 грн., 60,00 грн., 47,00 грн., 50,00 грн., 59,00 грн., 85,00 грн., 50,00 грн., 54,51 грн., 160,00 грн., встановити які медичні препарати придбано неможливо, частина чеків містить зовнішні виправлення, крім того, товарний чек № ЧК-0258902 від 04.01.2017 р. не містить підпису особи, що відпустила товар, що є порушенням Наказу Міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016 р. Відповідач вважає, що зазначені вище чеки не можуть вважатися належними доказами, що підтверджують позовні вимоги щодо суми страхового відшкодування, оскільки не відповідають вимогам, встановленим ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що товарний чек № А-2-Чк-0095162 від 15.09.2015 р., наданий позивачем серед переліку препаратів містить препарати кортексин та нейробіон, що не передбачені в жодному медичному документі, наданому позивачем. Товарний чек № А-2-Чк-0094867 від 14.09.2015 р. містить препарати левофлоксацин та орзид, необхідність застосування яких також не передбачено жодним документом. З приводу вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 3 135,90 грн., відповідач вважає її не обґрунтованою, оскільки [PERSON] не надано належного документального підтвердження суми витрат на лікування та придбання медикаментів. Крім того, відповідач зауважує, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, що наведені у ч. 4 ст. 137 ЦПК. 07.05.2020 року представник позивача [PERSON] надіслав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що не погоджується з позицією відповідача про те, що надані нерозбірливі копії чеків на загальну суму 9 603,00 грн. та неможливо встановити, які медичні препарати за них придбано. Так як випливає із заяви на виплату страхового відшкодування від 08.02.2018 р., яка була подана відповідачу в досудовому порядку, в переліку додатків до заяви зазначено, що страховику подаються оригінали фіскальних та товарних чеків. Таким чином, ТДВ «Міжнародна страхова компанія» мало та має змогу визначити розмір цих витрат, виходячи з оригіналів платіжних документів. Так само безпідставним і необгрунтованим є твердження відповідача про відсутність підстав для стягнення з нього 3 135,90 грн моральної шкоди. Позивач також не погоджується із запереченнями ТДВ «Міжнародна страхова компанія» стосовно розміру витрат на професійну правничу допомогу. Послуги адвоката та їх вартість повністю обґрунтовані у детальному розрахунку, який доданий до матеріалів справи. Отже, позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що згідно витягу з кримінального провадження №12015220240000542, інформація досудового розслідування була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.(а.с.10) У витягу зазначено, що 28.08.2015 року близько 04:25 години на 427 км + 200 м автодороги «Київ-Харків-Довжанський» в м. Валки Харківської області відбулась ДТП за участю автомобіля марки «Део Ланос», державний номер: [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого, останній отримав важкі тілесні ушкодження та був госпіталізований до травматологічного відділення Валківської ЦРЛ. Представник відповідача не заперечив зазначену обставину. Згідно виписок з історії хвороби №3945, №4365 КЗОЗ "Валківська ЦРЛ" [PERSON] лікувався з 28.08.2015 року по 14.09.2015 року та з 25.09.2015 року по 06.10.2015 року. (а.с.13-15) Крім того, в позові зазначено, що з 14.09.2015 року по 25.09.2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми Харківської обласної клінічної лікарні - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф. Як вбачається з листа №01-13/900 наданого КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 19.09.2017 року, згідно медичної справи №11096, [PERSON] вперше був оглянутий Комінтернівською міжрайонною МСЕК 19.11.2015 року та визнаний інвалідом ІІ групи з 17.11.2015 року по 01.12.2016 року по діагнозу: «Стан після перенесеної гострої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку (з подіями, що мали місце 28.08.2015 р.). Стан після операції видалення субдухальної гематоми, лівої гемісфери з лікворною гіпертензією і психоорганічним синдромом».(а.с.16) Відповідно до висновків №1900 від 30.11.2016 року та №824 від 24.05.2017 року виданих КЗОЗ «Валківська ЦРЛ», [PERSON] за рівнем обмеження життєдіяльності - обмежений в здатності контролювати свою поведінку та потребує постійного стороннього догляду. Останній висновок дійсний до 01.12.2017 року.(а.с.18-19) Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №460207, [PERSON] 27.10.2016 року був повторно оглянутий та встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01.12.2018 року.(а.с.17) Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія» відповідно до полісу АІ №6980790 . Зазначена обставина не оспорювалась учасниками цивільної справи. 08.02.2018 року представник [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] звернувся до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої [PERSON] отримав тілесні ушкодження та із заявою про виплату страхового відшкодування, яке складається з: 1) відшкодування витрат на лікування - 40 794,08 грн; 2) відшкодування пов`язаного зі стійкою втратою працездатності; 3) відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою. Згідно зворотного поштового повідомлення, відповідач вищезазначені повідомлення та заяву з додатками отримав 19.02.2018 року. Згідно ч. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або відмовити у здійсненні страхового відшкодування. Отже, позивач, 19.02.2018 року повідомив відповідача про настання страхового випадку, шляхом звернення із заявою на виплату страхового відшкодування. Тому, останнім днем виплати позивачу страхового відшкодування є 19.05.2018 року, але виплату страхового відшкодування у встановлені законом строки відповідач не здійснив. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідачем визнано лише позовні вимоги щодо страхового відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності в розмірі 21 924 грн. 00 коп. Згідно п. 26.1 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 26.2 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. В результаті ДТП позивачу [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності. Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлюються такі розміри мінімальної заробітної плати на 2015 рік у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень. Отже, на дату настання страхового випадку, а саме 28.08.2015 року - розмір мінімальної заробітної плати складає 1 218 грн. 00 коп. Таким чином, розмір страхового відшкодування складає 18 х 1218 грн. 00 коп. = 21 924 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зі змісту відзиву на позовну заяву випливає, що відповідач не погоджується з сумою витрат на лікування та придбання медикаментів в розмірі 40 794,08 грн, яку вимагає стягнути [PERSON] на свою користь. Як зауважив відповідач, частина чеків містить зовнішні виправлення, а також на деяких чеках неможливо встановити, які медичні препарати було придбано, тому їх не можна вважати належними доказами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд, дослідивши долучені до позову докази, вважає, що чеки, які містять механічні виправлення суми, на яку його виписано та які є нечитабельними (щодо найменування медикаментів або дати його видачі), не можуть бути належними доказами у відповідності до ст. 77 ЦПК України. У зв`язку із чим, загальна сума витрат на лікування згідно чеків, які містять чітку інформацію про медикаменти та дату їх видачі - складає 29 189 грн. 90 коп. (за вирахуванням вартості пакетів). (а.с.20-51) Твердження відповідача, що товарний чек № ЧК-0258902 від 04.01.2017 року не містить підпису особи, що відпустила товар, що є порушенням Наказу Міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016 року, суд не приймає до уваги, оскільки серед вимог до обов`язкових реквізитів касового чеку на товари (послуги) визначені в п. 2 розділі ІІ в даному Наказі, відсутня обов`язковість підпису касового чеку. З приводу стягнення моральної шкоди, відповідач ТДВ «Міжнародна страхова компанія» вказує у відзиві, що сума страхової виплати є необгрунтованою, оскільки [PERSON] не надано належного документального підтвердження суми витрат на лікування та придбання медикаментів. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю склала: (21 924 грн. 00 коп. (розмір страхового відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності) + 29 189 грн. 90 (витрати на лікування)) х 5% = 2 555 грн. 70 коп. Таким чином загальний розмір належного до виплати страхового відшкодування складає 53 669 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно наданих розрахунків витрати позивача на правничу допомогу адвоката складає 9 000 грн. 00 коп. Відповідач вважає, що заявлений [PERSON] до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає розумності їхнього розміру. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До суду надано копію Договору про надання правової допомоги №0075-ц від 05.02.2020 року, копію Ордеру серії ВС №1016535 від 19.02.2020 року, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №033, детальний розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 05.02.2020 року. Розрахунок складаний на підставі договору про надання правової допомоги №0075-ц від 05.02.2020 року. Представником позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано акт виконаних робіт від 14.02.2020 року з детальним описом витраченого адвокатом часу на надання професійної правничої допомоги [PERSON] . Обсяг проведеної роботи становить 9 000 грн. 00 коп. В матеріалах справи міститься квитанція про оплату №44843118 від 14.02.2020 р. на суму 9 000 грн. 00 коп. Стороною відповідача не доведено, що розмір витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 9 000 грн. 00 коп. є необгрунтованим, або не співмірними із наданими послугами. З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог 7 335 грн. 00 коп. витрат понесених на правничу допомогу. Оскільки, позивач при зверненні до суду з вказаним позовом звільнений від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України судовийзбір належить стягнути з відповідача на користь держави, а саме в сумі 840 грн. 80 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: partial