Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 03.10.2013 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області. Під час перебування у шлюбі у них народилася донька, [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею в [ADDRESS] . Умови проживання створені нею для дитини є комфортними та прийнятними для неї. Вона піклується про доньку, старається забезпечити її усім необхідним і дбає про її всебічний розвиток. Відповідач життям дитини не цікавиться та жодної участі у її утриманні в добровільному порядку не приймає. В зв`язку з цим, вважає, що з останнього необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача адвокат Ткаченко С.В. в судове засідання не з`явилася, скерувала на адресу суду заяву, відповідно до якої заявлений позов підтримала та просила його задовольнити. Розгляд справи просила проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з"являвся, про причини неявки суду не повідомив. Надав до суду відзив в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково та просить зменшити стягнення аліментів до 1/6 частини, оскільки має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей та дружину, яка наразі перебуває у декретній відпустці. Також надав довідку про доходи. Просив розгляд справи проводити у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно з ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03.10.2013 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області розірвано. Під час спільного подружнього життя, у сторін народилась донька, [PERSON] , [INFO] , яка наразі проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. З долучених до матеріалів справи документів стороною відповідача встановлено про те, що на утриманні відповідача знаходяться також дві доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 згаданої вище Конвенції ООН, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено з матеріалів справи, матеріальне становище відповідача дає можливість сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/6 частини. У нього є постійний дохід, оскільки він працевлаштований. Водночас, судом встановлено про те, що на утриманні відповідача також перебуває дві неповнолітні дочки та дружина, яка наразі перебуває у декретній відпустці. Протилежного в судовому засіданні не здобуто, а представником позивача не спростовано. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відтак, суд дійшов до переконання , що відповідач в змозі сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини, а отже заявлений позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в розмірі 908 грн.

Outcome: partial