Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду, згідно якого, згодом неодноразово уточнюючи і доповнюючи свої вимоги ( а.с. 1-4, 33-37, 97-98, 167-172, 174, 186-187, 199, 211-212) просить прийняти рішення, яким зобов'язати відповідача [PERSON] публічно вибачитися через місцеву газету "Вісник Куп'янщини", стягнути з відповідача на її користь завдану їй моральну шкоду в сумі 7000 грн. та зобов'язати [PERSON] відшкодувати матеріальну шкоду, завдану їй через ненадання соціальних послуг, гарантованих державою Україна і перешкоджання доступу до цих послуг з боку відповідача на загальну суму 933,72 грн., вказуючи, що з 25.09.2013 року комісією МСЕК їй була призначена ІІ група інвалідності по загальному захворюванню, на цій підставі, маючи при собі документи вона прийшла 12.03.2014 року до міськтерцентру, щоб стати на облік як особа, яка має право отримувати на платній основі послуги працівників: швачки, перукаря і взуттєвика. Позивач зазначає, що у службовому приміщенні швачки, жінка-завгосп запропонувала їй в принизливій формі покинути приміщення, а також директор закладу-відповідач по справі, наполегливо кричучи пропонував їй йти геть, в результаті чого її виставили без пояснення причин, незважаючи на те, що вона є інвалідом. Наступного дня перед нею вибачилися за ситуацію зовсім інші люди та попросили донести в Управління праці та соціального захисту документи, які нею не були здані та запросили на обслуговування. Відповідач перед нею не вибачався. Позивач вказує, що внаслідок цієї ситуації та неправомірних дій відповідача і його підлеглих їй була спричинена моральна шкода, як полягає у порушенні нормального укладу життя, стійкому погіршенні стану здоров'я та психологічної травми, а також завдано матеріальної шкоди узв'язку з неотриманням належних соціальних послуг. У судовому засідання позивач підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні був проти задоволення уточненого позову [PERSON], пояснив, що ніяким чином честь та гідність позивача не принижував, її не ображав, а 12.03.2014р. сказав, щоб вона звернулася до Управління праці та соцзахисту населення Куп'янської міськради для оформлення документів. Надав суду заперечення, з тексту яких вбачається, що вказані позивачкою факти в повній мірі не відповідають дійсності, оскільки у відповідності до ст. 60 ЦПК України нею не наданого суду жодного доказу наявності його вини, спричинення моральної шкоди, у чому саме вона полягає та неможливості отримання послуг. Так, у березні місяці 2014 року позивачка дійсно приходила до терцентру з питань можливості обслуговування у закладі та їй було спокійно повідомлено про необхідність звернення до Управління праці та соцзахисту Куп'янської міськради. 12.03.2014 року [PERSON] подала необхідні документи та 13.03.2014 року була прийнята на обслуговування терцентром соцобслуговування (надання соціальних послуг), про що їй було повідомлено. Отже, послуги швачки, взуттєвика та інші вона могла в повній мірі отримувати з 13.03.2014 року. Ствердження щодо, зокрема відсутності на робочому місці взуттєвика, не відповідають дійсності і не підтверджені жодними доказами, також незрозуміло яким чином знаходження швачки у щорічній відпустці, що є гарантованим правом робітника, може призвести до матеріальних збитків позивачки. Відповідач вказує, що він впевнений в упередженості і негативному ставленні до нього з боку позивачки, що призвело до неправдивої заяви, так як вона раніше працювала у територіальному центрі, мала негативні стосунки з директором та адміністрація закладу, не бажаючи спричинити їй шкоду у подальшій долі, погодилась звільнити її за згодою сторін. Відповідач під час розгляду справи додав, що він багато років працює на посаді директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Куп'янської міськради, свої обов'язки виконує професійно, неодноразово йому і колективу центру висловлювали подяку за їх діяльність, у тому числі і через засоби масової інформації, про що надав відповідні публікації ( а.с. 23-24, 82,100,101). На підставі вказаного вище, [PERSON] просив суд відмовити у повному обсязі в задоволені вимог [PERSON]. Заслухавши доводи сторін, допитавши свідків та перевіривши матеріали справи, зваживши встановлені судом факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] згідно копій пенсійного посвідчення та довідки до акту МСЕК з 24 вересня 2013 року є інвалідом ІІ групи по загальному захворюванню. Вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області і УПСЗН та отримує пенсію по інвалідності і державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям (а.с. 5-8,89,162-163). Відповідно до Положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Куп'янської міської ради Харківської області ( а.с.108-112) територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Куп'янської міської ради є бюджетною установою комунальної форми власності, рішення щодо утворення, ліквідації або реорганізації якої приймає Куп'янська міська рада. Територіальний центр утворюється для здійснення соціального обслуговування та надання соціальних послуг громадянам, які перебувають у складних життєвих обставинах і потребують сторонньої допомоги. Координацію та організаційно-методичне забезпечення центру здійснює Управління праці та соціального захисту населення Куп'янської міськради. Як визначено п.6 Порядку надання соціальних послуг із встановленням диференційованої плати, затвердженого Постановою КМУ №1184 від 19.12.2012р., для отримання соціальних послуг особа, яка потребує їх надання, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення місцевої державної адміністрації або структурному підрозділу з питань соціального захисту населення виконавчого комітету відповідної ради відповідні документи. Після розгляду цих документів структурний підрозділ з питань соціального захисту населення місцевої державної адміністрації або структурний підрозділ з питань соціального захисту населення виконавчого комітету відповідної ради приймають рішення щодо надання соціальних послуг. Згідно з п.п.3,4 Переліку соціальних послуг, умови та порядку їх надання структурними підрозділами територіального центру соціального обслуговування Куп'янської міськради ( а.с.73-77), для соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) громадяни подають письмову заяву управлінню праці та соціального захисту населення Куп'янської міськради, яке в 3-денний строк після її надходження приймає рішення про необхідність або відмову в соціальному обслуговуванні та надсилає документи територіальному центру. Як пояснила в судовому засіданні позивач, вона 12.03.2014р. звернулася безпосередньо до територіального центру соціального обслуговування Куп'янської міськради, щоб стати на облік, як особа, що має право на отримання соціальних послуг, але їй відмовили в грубій формі та виставили з закладу. Тобто, позивач помилково вважала, що їй необхідно звертатися одразу до територіального центру без звернення до Управління праці та соціального захисту населення, для отримання соціального обслуговування у вигляді послуг швачки, перукаря та взуттєвика, оскільки вона рахувала, що територіальний центр і є структурним підрозділом з питань соціального захисту населення відповідної ради. Як вбачається з повідомлення начальника Управління праці та соціального захисту населення ( а.с.158) 12 березня 2014 року [PERSON] звернулась до Управління праці та соцзахисту населення Куп'янської міськради з проханням прийняти її на обслуговування у відділення надання адресної натуральної та грошової допомоги територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Куп'янської міськради, рішенням начальника УПСЗН її документи були направлені до терцентру та 13 березня 2014 року вона була прийнята на обслуговування вказаного вище відділення, про що їй було повідомлено. Як пояснив суду допитаний в якості свідка секретар Куп'янської міської ради [PERSON], до нього дзвонила [PERSON], яка просила роз'яснити порядок надання послуг територіальним центром, на що він їй відповів, що ці питання належать до компетенції заступника міського голови [PERSON] та дав його номер телефону, а також до Управління праці та соціального захисту. Згодом позивач зверталася до нього з проханням надати рішення міської ради щодо порядку надання соціальних послуг та розподілу обов'язків посадових осіб міської ради, на що він надав [PERSON] всі документи. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є заступником куп'янського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, повідомив, що 12.03.2014р. до нього надійшов телефоном дзвінок від [PERSON], яка повідомила, що в неї виникла конфліктна ситуація з директором територіального центру [PERSON], який їй сказав про необхідність подати документи до Управління праці та соцзахисту, а не до його закладу. Свідок зв'язався із [PERSON], дав вказівку зустрітися з [PERSON], в разі потреби передати її документи до Управління та надати відповідні послуги. [PERSON] йому повідомив, що він [PERSON] не ображав та все необхідне зробить для її соціального обслуговування. Потім [PERSON] приходила до нього на прийом, вказала, що її питання вирішилося, але вона буде скаржитися до прокуратури. Як вбачається з відповіді виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області на звернення позивачки щодо правомірності дій директора територіального центру, яке згідно ч.3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" направлялося з Куп'янської міжрайонної прокуратури за належністю, ними дане звернення було розглянуто комісійно у присутності директора терцентру соцобслуговування та звернуто його увагу на необхідність дотримання вимог вказаного вище Закону та позивача було повідомлено про направлення документів для вирішення питання про взяття її на обслуговування згідно чинного законодавства, а також роз'яснено деякі правові аспекти існуючих обмежень для співробітників установ ( а.с. 81) Показаннями свідка [PERSON] встановлено, що вона є соціальним працівником територіального центру, дійсно 12.03.2014р. до закладу приходила [PERSON], щоб стати на обслуговування, але в неї не було належних документів, тому на обслуговування її не поставили. Як пояснила суду свідок [PERSON], вона працює в територіальному центрі завідуючою відділенням адресної соцдопомоги. 12.03.2014р. вона не була присутня, коли до закладу прийшла [PERSON] Їй відомо, що останній запропонували звернутися спершу до Управління праці та соцзахисту населення та надати пенсійне посвідчення. На наступний день вона зателефонувала [PERSON] з вибаченням і повідомила, що та прийнята на обслуговування, оскільки всі документи оформлені та передані з вищевказаного управління. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює в територіальному центрі на посаді швачки, дійсно до неї на робоче місце приходила [PERSON] з питанням підшити штори, та їй відповіла, скільки це коштує за прейскурантом, щодо конфлікту у приміщенні закладу їй нічого не відомо. Як вбачається із показань свідка [PERSON], вона працює в територіальному центрі завгоспом, позивача вона не знає, ніяких розмов з нею не вела, в її присутності директор [PERSON] не ображав, їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він працює в територіальному центрі взуттєвиком, коли і до кого зверталася позивач йому не відомо, 04.04.2014р. він був на роботі, а 08.04.2014р. його не було на робочому місці, бо він був на прийомі у стоматолога, видаляв зуб. Свідок [PERSON], яка є юрисконсультом територіального центру, пояснила суду, що позивач неправильно трактувала норми Переліку соціальних послуг, умови та порядку їх надання структурними підрозділами територіального центру соціального обслуговування Куп'янської міськради та Порядку надання цих послуг, якими в своїй діяльності керується терцентр, тобто [PERSON] спочатку необхідно було звернутися до Управління праці та соціального захисту населення, щоб отримувати соціальні послуги в терцентрі. Свідок [PERSON], яка є завідуючою відділенням соціальної-побутової адаптації терцентру також пояснила суду, що про конфлікт директора з позивачем їй нічого не відомо, дійсно пенсіонер повинен спочатку оформити документи в Управлінні праці та соцзахисту, а потім ставати на обслуговування в заклад терцентру. Відповідач [PERSON] працює на посаді директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Куп'янської міськради з 16 березня 2005року, має вищу освіту, був неодноразово нагороджений відзнаками, грамотами і почесною грамотою Куп'янського міського голови, нагороджувався громадою голови Куп'янського об'єднання воїнів-інтернаціоналістів за вагомий внесок у розвиток ветеранського руху у 2011 році та почесною грамотою центральної ради профспілок робітників соціальної сфери за професіоналізм в роботі, особистий внесок у розвиток системи соціального захисту. Стягнень не має. Рішенням Куп'янської міськради № 1294-VI від 06.06.2014 року був відмічений достатній рівень надання соціальних послуг територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Куп'янської міськради ( а.с.146,147). Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] дали суду свідчення, які характеризують особу відповідача, оскільки вони тривалий час знаходилися на обслуговуванні в закладі, який він очолює. В обґрунтування спричинення позивачці моральної шкоди діями відповідача нею надані суду копії листів з лікарняної карти із записами від 17.04.2014 року і 20.05.2014 року щодо скарг на підвищений тиск, головний біль та поганий сон, рецептів від 17.04.2014р. і чеків на ліки, характеристики ЕКГ, листа спеціалістів для МСЕК за 2013 рік ( а.с. 38-42,136). Згідно відповіді головного лікаря КЗОЗ "Куп'янської ЦМЛ" № 690 від 05.05.2014 року на запит суду позивачка не перебуває на "Д" обліку у лікаря кардіолога поліклініки Куп'янської ЦМЛ, її звернення було 30.05.2013 року з приводу надання висновку лікаря кардіолога для оперативного лікування ( а.с. 65). З повідомлень головлікаря КЗОЗ "Куп'янської ЦМЛ" № 1351 від 11.08.2014 року і директора КЗОЗ "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" № 1744-01 від 26.08.2014 року на запити суду вбачається, що 16.05.2014 року був здійснений виклик швидкої медичної допомоги до громадянки [PERSON] до приміщення Будинку Правосуддя № 1 м. Куп'янська, внаслідок огляду їй була надана медична допомога на місці (корвалол 45 крапель і від ін'єкцій хвора відмовилась), поставлений попередній діагноз: "Гіпертонічна хвороба, гіпертонічний криз", потім позивачка була доставлена до лікарні, при огляді лікарем у неї встановлено діагноз: "Гіпертонічна хвороба ІІ. Гіпертонічний криз. А/Д 130/80", надано ліки і дано рекомендації ( а.с. 198, 210). Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтями 10,11,58,60,61,179,212,213 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справі не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених вище, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Як виходить із положень ст.6 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (прессу) в Україні» діяльність друкованих засобів масової інформації є підприємницькою і самостійною. Статтею 37 вказаного Закону передбачено, що громадяни мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Згідно зі ст.23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких зазнала фізична особа у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, з чого виходить позивач при оцінюванні цієї шкоди, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З наданих сторонами по справі доказів вбачається, що [PERSON] дійсно має право на обслуговування та отримання послуг в територіальному центрі соціального обслуговування, але станом на 12.03.2014р. вона не могла отримати це обслуговування, оскільки про це не було прийняте рішення Управлінням праці та соціального захисту населення Куп'янської міської ради, куди їй спочатку потрібно було звернутися. Обставини, за яких їй відповідачем було повідомлено про вказаний порядок в приміщенні терцентру, не свідчать про порушення її права на повагу до її гідності та честі, оскільки жоден свідок не вказував на образи, приниження або інші неправомірні дії з боку відповідача щодо [PERSON] Суд вважає, що доказів протиправності дій [PERSON], порушення ним права на честь та гідність [PERSON] суду не надано. Не знайшла підтвердження в судовому засіданні вина відповідача в заподіянні позивачу моральної шкоди, своїми діями він не порушував її права отримати належним чином послуги щодо соціального обслуговування, і такого права вона не була позбавлена і після звернення до суду, але не бажала ним скористатися, що підтвердила сама в своїх поясненнях в судовому засіданні. Стосовно вимоги позивача про зобов'язання відповідача публічно вибачитися через газету «Вісник Куп'янщини», суд вважає їх безпідставними, оскільки вони є похідними від права на захист честі та гідності, не ґрунтуються на законі та не відповідають нормам ст.ст.6,37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні». В частині вимоги позивачки про стягнення матеріальної шкоди, то суду такі докази також не надані, оскільки вона не була позбавлена права отримати в територіальному центрі з 13.03.2014р. і по теперішній час послуги перукаря, швачки та взуттєвика, і їй ніхто не перешкоджав в їх отриманні. Таким чином, обставини, які на думку [PERSON] обґрунтовують позовні вимоги, не були встановлені та доведені позивачем в ході судового розгляду, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити як безпідставного та необґрунтованого.

Outcome: dismissed