Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

27.08.2019 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся з позовом до суду до відповідачів ПрАТ АСК «Інго Україна», ТзОВ «Фастів-Автотранс» про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю фізичної особи посилаючись, на те, що 26.12.2017 року, [PERSON] керуючи автобусом «БАЗ», під час руху в напрямку м. Фастів, не впорався з керуванням автобуса, що призвело до заносу Т/З за межі проїзної частини на зустрічне узбіччя, де відбулося перекидання автобуса на правий бік. В результаті ДТП, пасажири, зокрема [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження. Вироком Фастівського міськрайонного суду [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу без позбавлення права керувати транспортним засобом. Позивач зазначає, що внаслідок завдання йому шкоди, він має право на її відшкодування та просить суд стягнути з ПрАТ АСК «Інго Україна» на його користь 24276,00 грн. страхової виплати пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності внаслідок нещасного випадку на транспорті, з ТзОВ «Фастів-Автотранс» моральну шкоду завдану ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки у розмірі 100000,00 грн., та стягнути пропорційно з відповідачів судові витрати пов`язані з оплатою правової допомоги у розмірі 15000,00 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 20.09.2019 року, через канцелярію суду від представника ПрАТ АСК «Інго Україна» надійшов Відзив на позовну заяву в якому він проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не звертався з заявою на виплату страхового відшкодування, відповідно у страхової компанії немає обов`язку по сплаті страхового відшкодування. Крім того, в проїзному квитку на автобус № 035242 не зазначено страхову суму, а тому договір страхування відносно позивача [PERSON] не є укладеним, так як не було досягнуто усіх істотних умов, відповідно у страхової немає підстав для виплати страхового відшкодування позивачу. 23.09.2019 року, через канцелярію суду від представника ТзОВ «Фастів-Автотранс» надійшов Відзив на позовну заяву в якому вони проти позовних вимог заперечували в повному обсязі, посилаючись на те, що надані позивачем документи підтверджують факт завдання тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, проте останнім не підтверджено факт завдання душевних страждань, в яких як зазначає [PERSON] і полягає завдана йому моральна шкода. Витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги, які просить стягнути відповідач не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а тому у [PERSON] відсутні підстави вимагати стягнення з ТОВ «Фастів-Автотранс» моральної шкоди та стягнення судових витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити з підстав зазначених в позові, в подальшому в судове засідання не з`явився, надав письмове клопотання про слухання справи у відсутність позивача та його представника. В судовому засіданні представники відповідача ПрАТ АСК «Інго Україна» позовні вимоги не визнали та просили врахувати, що у проїзному квитку не зазначена страхова сума, а тому договір страхування відносно позивача не був укладений, а також просили зменшити суму витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги, оскільки вважають її завищеною. В судове засідання представник відповідача ТзОВ «Фастів-Автотранс» не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фастів-Автотранс», є юридичною особою, зареєстрованим в 2005 році, (ідентифікаційний код 33258082). Основним видом діяльності за даними ЄДРПОУ (Код КВЕД 49.31) є пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення. Дані обставини підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 26.12.2017 року близько 21 години 40 хвили, [PERSON] , керуючи технічно-справним автобусом «БАЗ А079.23», д.н.з. [NUMBER] , під час руху в напрямку м. Фастів ділянкою 9км. + 160м., автодороги «с.Митниця - м. Фастів», що в території Фастівського району Київської області в порушення вимог п. 1.5, 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого не впорався з керуванням автобуса, що призвело до заносу керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини на зустрічне узбіччя, де відбулося перекидання автобуса на правий бік. Згідно акту № 1 від 05.01.2018 року про факт нещасного випадку дорожньо-транспортної пригоди із застрахованими пасажирами, що стався на автотранспорті ТОВ «Фастів-Автотранс» громадяни, зокрема серед яких [PERSON] , які 26.12.2017 року о 22 год. 05 хв. були пасажирами автобуса марки БАЗ А 079.23, д.н.з. [NUMBER] , власник автобуса ТОВ «Фастів-Автотрасн», знаходилися в салоні автобуса, одержали травми різного ступеня тяжкості. З місця нещасного випадку тринадцять пасажирів, серед яких [PERSON] звернулися за наданням медичної допомоги до Фастівської центральної районної лікарні. З листа Комунального некомерційного підприємства Фастівської районної ради «Фастівська центральна районна лікарня» від 29.03.2019 року № 329/06-01, вбачається, що [PERSON] , [INFO] знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 27.12.2017 року по 05.01.2018 року, а з 06.01.2018 року по 23.04.2018 року у лікаря невропатолога поліклініки. Діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана голови. Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2018 року, за фактом ДТП яке мало місце 26.12.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виглядi штрафу у розмiрi двохсот неоподатковуваних мiнiмумiв доходiв громадян, тобто 3400,00 грн без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 14.07.2017 року між ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» та ТОВ "Фастів-Автотранс" було укладено договір обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті № 0423 НВ (далі Договір). Предметом договору страхування є майнові інтереси застрахованих, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю пасажирів. Згідно п.2.1. Договору застрахованими по даному Договору є: 2.1.1. пасажири з моменту оголошення посадки в автобус до моменту завершення поїздки. Загальна сума страхових платежів, що перераховується Страхувальником на розрахунковий рахунок Страховика при укладені договору, визначається як сума страхових платежів за кожного застрахованого (п.3.1 Договору). Як зазначено в п.3.2 Договору розмір страхової суми для кожного застрахованого становить 6000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 102000,00 грн. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Позивач через свого представника 12.03.2019 року звернувся до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з заявою на виплату страхового відшкодування (Заява отримана 22.03.2019 року вх.№50) і даний факт було підтверджено в судовому засіданні представником ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». Разом з тим, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на звернення позивача не здійснила страхове відшкодування як і не надала відповідь про причини невиплати, що призвело до звернення позивача з даним позовом до суду. З наданих до суду медичних документів вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства Фастівської районної ради «Фастівська центральна районна лікарня» з 27.12.2017 року по 05.01.2018 року, а з 06.01.2018 року по 23.04.2018 року у лікаря невропатолога поліклініки. Діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана голови. Згідно п. 8 Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 року № 959 (далі Положення) страховики виплачують страхові суми у разі тимчасової втрати застрахованим працездатності за кожну добу в розмірі 0,2 відсотка страхової суми, але не більше 50 відсотків страхової суми. Згідно наданих медичних документів позивач був тимчасово непрацездатним 119 днів. Розмір страхової суми для кожного застрахованого, як зазначено в п.3.2 Договору, становила 6000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 102000,00 грн. Таким чином, розмір страхової суми становить 24 276,00 грн і вказаний розмір не оскаржується відповідачами. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем також ставиться вимога про стягнення з відповідача ТОВ «ФАСТІВ-АВТОТРАНС» 100 000,00 грн моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. На думку суду позивачу [PERSON] , як потерпілому внаслідок завданих тілесних ушкоджень, було заподіяно моральну шкоду, на відшкодування якої він має законне право відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. Моральна шкода, заподіяна позивачу, полягає, у завданню йому тілесних ушкоджень, що потягло за собою його фізичні та моральні страждання, що у свою чергу, викликало інші негативні наслідки, зокрема, порушення звичайних життєвих зв`язків та душевних переживань та спричинило порушення нормального укладу його життя. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди - „...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до положень ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, суд при визначені розміру відшкодування моральної шкоди, приймає до уваги обставини справи, характер діяння відповідача, ступінь моральних та психічних переживань позивача з приводу неправомірних дій відповідача, та вважає, що сума 8 000,00 грн є достатньою в розумінні вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013). Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За умовами ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З матеріалів справи вбачається, що 16 серпня 2019 року між Адвокатським об`єднанням «ГРАНД ГРУП ПАРТНЕРС» в особі керуючого партнера Ясінського Станіслава Едуардовича та позивачем по справі [PERSON] був укладений договір № 0108-ц про надання професійної правничої допомоги. Згідно довідки про підтвердження місця роботи № 1 від 01.04.2019 року, виданої керуючим партнером АО «ГРАНД ГРУП ПАРТНЕРС» Ясінським С.Е. , [PERSON] дійсно перебуває на посаді адвоката з 01.04.2019 року в АО «ГРАНД ГРУП ПАРТНЕРС». На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником позивача надано суду акт виконаних робіт (наданих послуг) від 19.08.2019 року, в якому зазначений перелік виконаних адвокатом робіт, їх ціна та час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт. Розмір витрат на оплату послуг адвоката за вказаний об`єм робіт складає 15000,00 грн. Також представником позивача надано квитанції від 23.08.2019 року за № 0.0.1445909325.1 та від 23.08.2019 року за № 0.0.1445911414.1, відповідно до якої [PERSON] сплачено АО «ГРАНД ГРУП ПАРТНЕРС» 10000 грн та 5000 грн за надання правової допомоги за договором № 0108-ц від 16.08.2019 року. Надані представником позивача документи відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами сплати [PERSON] грошових коштів за надання професійної правової допомоги адвоката Лабик Р.Р. у даній справі. За подання позову до суду про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідачів підлягає пропорційно стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі по 161,37 грн.

Outcome: partial