Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Сумської міської ради, Центру надання адміністративних послуг м. Суми, Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про визнання його наймачем приміщення та зобовязання вчинити певні дії, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що з 19 листопада 1991 року він на підставі ордера зареєстрований в кімнаті № 77 в гуртожитку по вулиці Декабристів, 76 у м. Суми. З моменту вселення в кімнату та до теперішнього часу позивач фактично в ній проживає. 19.08.2014 року рішенням виконкому Сумської міської ради № 399 затверджено акт приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожитку за адресою: м. Суми, вул. Декабристів, 76 від регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області. Таким чином, власником гуртожитку є територіальна громада м. Суми. 08.06.2015 року було проведено нову інвентаризацію гуртожитку, в звязку з чим змінився номер кімнати позивача, а саме: з кімнати № 76 на кімнату № 67. 05.10.2016 року Сумська міська рада своїм рішенням № 1255-МР надала дозвіл на приватизацію кімнат у гуртожитку по вул. Декабристів, 76 у м. Суми. В жовтні місяці 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо приватизації займаного житлового приміщення. У відповідь на заяву позивача про приватизацію кімнати у гуртожитку, відповідач своїм листом № 283/11.04-11 йому відмовив у приватизації та зазначив наступні причини відмови: 1)відсутність доказів про те, що позивач є наймачем кімнати № 67 гуртожитку; 2)відсутність ордеру про надання житлової площі у позивача; 3)відсутність реєстрації позивача саме в кімнаті № 67 гуртожитку. 26.10.2016 року позивач звернувся до Сумського міського обєднання громадян «Вікторія" мешканців гуртожитку по вулиці Декабристів, 76 м. Суми, яке є обслуговуючою організацією будинку та в якій перебуває вся документація на гуртожиток і її мешканців з проханням надати йому належним чином завірену копію ордера. Проте, з відповіді стало відомо, що копію ордера отримати він не зможе. Тому позивач змушений звернутися до суду і просить: 1. Визнати його наймачем кімнати № 67 у гуртожитку за адресою: м. Суми, вул. Декабристів, 76. 2. Зобовязати третю особу зареєструвати його у гуртожитку за адресою: м. Суми, вул. Декабристів, 76, кімната № 67. 3. Зобовязати відповідача вчинити дії щодо приватизації за ним кімнати № 67 у гуртожитку за адресою: м. Суми, вул. Декабристів, 76. 23.05.2017 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій він просить суд: 1 Визнати його наймачем кімнати № 67 у гуртожитку за адресою: м. Суми, вул. Декабристів, 76. 2. Зобовязати Центр надання адміністративних послуг міста Суми зареєструвати його у гуртожитку за адресою: м. Суми, вул. Декабристів, 76, кімната № 67. 3. Зобовязати Департамент ресурсних платежів в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради вчинити дії щодо приватизації за ним кімнати № 67 у гуртожитку за адресою: м. Суми, вул.. Декабристів, 76. 22.08.2017 рокудо канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій він просить суд: 1 Визнати його наймачем кімнати № 67 у гуртожитку за адресою: м. Суми, вул. Декабристів, 76. 2. Зобовязати Центр надання адміністративних послуг міста Суми зареєструвати його у гуртожитку за адресою: м. Суми, вул. Декабристів, 76, кімната № 67. 3. Зобовязати Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради вчинити дії щодо приватизації за ним кімнати № 67 у гуртожитку за адресою: м. Суми, вул. Декабристів, 76. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі з урахуванням уточнень. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі У судове засідання 14.04.2017 року, 16.06.2017 року, 31.07.2017 року, 02.11.2017 року представниця відповідача за довіреністю [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання представник відповідача - Центру надання адміністративних послуг м. Суми не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника Центру надання адміністративних послуг м. Суми У судове засідання представниця відповідача - Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради за довіреністю [PERSON]не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши письмові матеріали справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 19 листопада 1991 року позивач на підставі ордера зареєстрований в кімнаті № 77 в гуртожитку по вулиці Декабристів, 76 у м. Суми. З моменту вселення в кімнату та до теперішнього часу позивач фактично в ній проживає, що підтверджується копією паспорта позивача. 19.8.2014 року рішенням виконкому Сумської міської ради № 399 затверджено акт приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожитку за адресою: м. Суми, вул. Декабристів, 76 від регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області. Таким чином, власником гуртожитку є територіальна громада м. Суми. 08.06.2015 року було проведено нову інвентаризацію гуртожитку, в звязку з чим змінився номер кімнати позивача, а саме: змінився з кімнати № 76 на кімнату № 67, що підтверджується копією витягу з інвентаризації та копією протоколу мешканців гуртожитку. 5.10.2016року Сумська міська рада своїм рішенням № 1255-МР надала дозвіл на приватизацію кімнат у гуртожитку по вул. Декабристів, 76 у м. Суми. В жовтні місяці 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо приватизації займаного житлового приміщення. У відповідь на заяву позивача про приватизацію кімнати у гуртожитку, відповідач своїм листом № 283/11.04-11 йому відмовив у приватизації та зазначив наступні причини відмови: 1) відсутність доказів про те, що позивач є наймачем кімнати № 67 гуртожитку; 2) відсутність ордеру про надання житлової площі у позивача; 3) відсутність реєстрації позивача саме в кімнаті № 67 гуртожитку. Форму спеціального ордера, що видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку встановлено Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 N 208, на підставі нього: 1)Ордер дійсний протягом 30 днів. 2)При одержанні ордера пред'являються паспорти всіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку (зняття з реєстрації) з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. 3)Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Визнання площі, на якій проживає інша особа, вільною здійснюється в судовому порядку з дотриманням норм, які регулюють виселення такої особи. 4) При вселенні ордер здається в житлово-експлуатаційну організацію, а при її відсутності - завідуючому (директору) гуртожитком підприємства, установи, організації. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності. 26.10.2016 року позивач звернувся до Сумського міського обєднання громадян «Вікторія" мешканців гуртожитку по вулиці Декабристів, 76 м. Суми, яке є обслуговуючою організацією будинку та в якій перебуває вся документація на гуртожиток і її мешканців з проханням надати йому належним чином завірену копію ордера. Проте, з відповіді стало відомо, що копію ордера отримати він не зможе. Відповідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до статті 26 цього Закону. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ"№ 3 від 01.03.2013 у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року N 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень. Відповідачем безпосередньо порушені права позивача, оскільки він є таким, що користується житловим приміщення на підставі та в порядку, визначеному законодавством, підпадає під дію Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та має право на отримання кімнати № 67 угГуртожитку у власність. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади. Однією з обставин, з якою, пов'язано право особи на захист відповідно до вищевказаного закону, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком.. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено сферу дії цього закону, яка поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону. Даний перелік підстав для відмови в приватизації житлового приміщення є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на кімнату позивача не розповсюджується. Статтею 328 ЦК України визначено підстави набуття права власності. Так, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4 ст. 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», рішення про передачу гуртожитків у власність територіальних громад приймають відповідні органи управління (уповноважені особи) власників гуртожитків або суд. Відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону України «Про приватизацію державного майна», інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Отже, кімната № 67 у гуртожитку належить до числа об'єктів, які підлягають приватизації, а позивач є суб'єктом приватизації, який на законних підставах зареєстрований та тривалий час проживає у гуртожитку, віднесеному до недержавного житлового фонду. Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.06.2014 у справі № 6-32цс13. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на основі зясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до виконавчого комітету Сумської міської ради, Центру надання адміністративних послуг м. Суми, Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про визнання особи наймачем приміщення та зобовязання вчинити певні діїє таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved