Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

У квітні 2020 року позивач пред`явив через суд зазначений позов, уточнений 28 травня 2020 року, до відповідача в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі, будучи її батьками, нею належним чином не опікуються, мати зловживає алкогольними напоями, не забезпечує належне харчування дитини, враховуючи що [PERSON] має статус дитини-інваліда та потребує особливого харчування та постійного контролю, витрачаючи кошти на алкоголь, також лікуванням дитини не займається, не відвідує амбулаторію разом із нею, не цікавиться станом її здоров`я, не виконує рекомендації лікаря, постійно перебуває у стані алкогольного сп`яніння та не може контролювати свої дії, не створює належних умов та не задовольняє потреби дитини, що розцінюється як загроза життю та здоров`ю дитини, про що свідчать складені Кіровським районним судом м. Дніпропетровська постанови за ст. 184 КУпАП від 03 квітня 2019 року у справі №203/715/19, від 04 листопада 2019 року у справі №203/3007/19, акти обстеження умов проживання, а батько дитини взагалі самоусунувся від виконання будь-яких батьківських обов`язків відносно дочки, у зв`язку з чим виконкомом Центральної районної у місті Дніпрі ради 18 березня 2020 року складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , тому позивач просив суд позбавити обох відповідачів батьківських прав відносно їх дитини [PERSON] , стягнути з відповідачів на утримання малолітньої [PERSON] аліменти на користь дитини або на користь законного представника дитини, щомісяця у розмірі по 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) кожного з батьків, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду до досягнення дитиною повноліття. З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою суду від 29 травня 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності у підготовчому засіданні проведена її підготовка. Відповідач [PERSON] , отримавши копію позовної заяви з додатками, 16 липня 2020 року подала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з безпідставністю позову, навівши на спростування доводів і міркувань позивача аргументи про те, що вона разом з дитиною відвідує не тільки сімейного лікаря, але і профільного лікаря, постійно робить контрольні аналізи, отримує харчування та консультації з приводу підтримання здоров`я дитини на належному рівні, про що свідчать записи у медичній картці дитини, постійно забезпечує відвідування дитиною лікувально-профілактичних санаторіїв, відпочинок на морі, займається з нею плаванням в комплексі «Спортлайф», малюванням, наразі докладає зусиль щодо поліпшення рівня навчання з шкільними репетиторами, з огляду на те, що дитина навчається у школі з поглибленим вивченням іноземних мов, повністю забезпечує дитину сезонним одягом, іграшками, навчальним приладдям, тощо, і привела квартиру у відповідність до санітарних норм, про що представниками позивача складено акт 16 липня 2020 року. Також посилалася на безпідставність тверджень позивача про безпричинний пропуск [PERSON] восени 2019-взимку 2020 року шкільних занять тим, що у вказані періоди дитина хворіла, а в подальшому була у профільному до її хвороби санаторії. Відповідач [PERSON] свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його постійного проживання (перебування) та шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У відповідності до вимог ст. 179 ЦПК України 18 серпня 2020 року уповноваженою особою позивача подана відповідь на відзив, в якій на спростування доводів відповідача викладені аргументи про те, що 31 серпня 2017 року сім`я [PERSON] взята на соціальний супровід на підставі чого з [PERSON] проводились неодноразові бесіди та робота щодо формування навичок відповідального батьківства, попередження застосування насильства, також забезпечувалось юридичне та психологічне консультування, родина залучалась до інформаційно-розважальних закладів, проте відповідачами такі заходи ігнорувалися в повному обсязі, що свідчить про навмисне уникнення спілкування [PERSON] з різними суб`єктами із соціальної роботи. Ухвалою суду від 18 серпня 2020 року підготовче засідання закрите і справ призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов у повному обсязі, з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з тих підстав, що дитину забезпечує в повному обсязі харчуванням, лікуванням, вживає багато зусиль щодо підтримки її здоров`я в належному стані, займається її навчанням, забезпечує відвідування додаткових занять плаванням, малюванням, перевела її до іншої школи, де її успіхи в навчанні значно покращились. Також визнала наявність в минулому певних проблем із вживання нею алкоголю, проте наразі вона цих проблем позбулася, контролює себе, навела лад в квартирі. Також пояснила, що заяви і скарги її брата [PERSON] до соціальної служби на неї викликані бажанням отримати квартиру, в якій вона має частку на праві власності, а не піклуванням про її дитину, опіку над якою він не збирається встановлювати за собою, тому просила суд відмовити в позові про позбавлення її батьківських прав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що відповідач [PERSON] виконує свої батьківські обов`язки, забезпечуючи отримання лікувальної суміші для дитини щомісяця, не залишає дитину саму ніде, разом із дитиною перебувала у санаторіях за путівками на курорті Орловщини, у містах Бердянську, Трускавці, Одесі, Яремче, з початку навчального року в новій школі дитина ходить охайна, одягнена за сезоном, має усе необхідне приладдя, має власний мобільний сучасний смартфон, мати підтримує зв`язок з класним керівником дитини, батьківським комітетом класу, про що свідчать відомості, зазначені у характеристиках, наданих директором та класним керівником КЗО «СЗШ №19», а також батьківським комітетом. Також дитина відвідує художню школу, займається плаванням з трьох років, де бере участь у змаганнях та займає призові місця, що свідчить про обізнаність матері про життя дитини поза домом та прийняття участі у соціальному житті дитини. При цьому, представник наголосив на тому, що сам по собі безлад і бруд у квартирі, який буває іноді у всіх людей, не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, як і не є підставою для цього і критичні часи у житті відповідача, тим більше, що такий період у відповідача вже минув. Свідок [PERSON] , допитаний судом під присягою, в судовому засіданні показав, що є батьком [PERSON] та дідом [PERSON] , з якими він проживає разом у квартирі, тому йому безпосередньо відомі обставини життя і здоров`я онуки та поведінка її матері. Так, свідок показав, що не зважаючи на періодично наявні у [PERSON] проблеми з алкоголем, вона достатньо піклується про виховання, розвиток і особливо здоров`я [PERSON] , оскільки дитина має складний діагноз хвороби, яка потребує особливого складу харчування та режиму харчування, що можливо лише при вживанні лікувальної суміші для їжі разом з продуктами, які [PERSON] замовляє з країн Європи, оскільки в Україні продукти для дітей з такою хворобою не виробляють. Крім того, [PERSON] з дочкою постійно виїжджає до санаторіїв лікувально-оздоровчих комплексів, зокрема, протягом останніх двох років 11 разів були на морі і в санаторіях, для дітей з цим захворюванням, у вересні-листопаді 2019 року їздили на оздоровлення до м. Яремчі, потім до м. Одеси, що зумовлює відсутність дитини в школі і впливає на успішність, але позитивно відображається на її здоров`ї, проте коли [PERSON] добре себе почуває і знаходиться в місті, то ходить в школу. Також показав, що дійсно, [PERSON] страждала на алкогольну залежність з 2002 року після того, як вона була звільнена з роботи на митному контролі в аеропорту, де працювала з 1998 року і відносно неї порушувалась кримінальна справа, що стало причиною нервового зриву та зловживання алкогольними напоями, проте наразі ситуація покращилася, [PERSON] перестала зловживати алкоголем, навела у квартирі лад, разом з тим, зазначив, що звертався до органу опіки та піклування за допомогою і підтримкою, а не за для того, щоб [PERSON] позбавили батьківських прав, а [PERSON] відправили до дитячого будинку, а для підтримки і допомоги їй у складні часи. Крім того, пояснив, що дійсно був випадок, коли близько тижня чи двох [PERSON] проживала у хрещеної [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] впала і травмувалася, а у [PERSON] на той час піднялася температура, та оскільки він є інвалідом по зору, то самотужки не зміг би забезпечити дитині належний догляд, тому вони звернулися до хрещеної по допомогу у цьому питанні в чому остання дуже допомогла. Свідок [PERSON] , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні 16 жовтня 2020 року показала, що вона є класним керівником у СЗОШ з поглибленням вивчення англійської мови №9 у класі, де навчається [PERSON] з січня 2020 року. За цей час двічі бачила мати [PERSON] - [PERSON] , яка приходила до школи у чистому одязі та твереза і цікавилась успішністю доньки, виконувала рекомендації вчителів, хоча має анорексичний зовнішній вид. Дівчинка до цієї школи була переведена матір`ю у 2019 році, при цьому дитина є дружелюбною, діти з нею добре спілкуються та товаришують. [PERSON] навчалась слабо на рівні першого класу у зв`язку із генетичним захворюванням, однак настрій у дівчинки завжди веселий, ніколи не було видно, що дівчинка плаче чи чимось засмучена. Разом з цим зазначила, що на дистанційному навчанні дитина не навчалась належним чином, завдання не висилала. Свідок [PERSON] , допитана судом під присягою, в судовому засіданні показала, що знайома з родиною [PERSON] з 2018 року за своєю службовою діяльністю інспектора з ювенальної превенції ГУ НП в Дніпропетровській області, у зв`язку з чим їй відомо, що [PERSON] у 2019 році, відпочиваючи разом із донькою у м. Бердянську, знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, через що дитина загубилась. Також відносно [PERSON] у 2019 році складались протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП та ст. 178 КУпАП, при цьому дитина пояснювала, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, мати грубо з нею поводиться і вона боїться повертатися додому, через що просила заходити разом з нею до квартири, щоб мати її не закрила в квартирі саму, при цьому, в квартирі було дуже брудно, повна антисанітарія. Свідок [PERSON] , допитана судом під присягою, в судовому засіданні показала, що вона є провідним фахівцем із соціальної роботи Центрального районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді м. Дніпра та надає послуги із соціального супроводу сім`ї [PERSON] згідно державного стандарту консультування та державного стандарту соціального супроводу протягом 2017-2020 років, як сім`ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах. Перша заява до центру надійшла у 2017 році від її рідного брата [PERSON] з приводу того, що [PERSON] не дбає про дитину, яка ходить у брудному одязі, в квартирі безлад та антисанітарія, а [PERSON] сильно зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з чим до квартири здійснений вихід та виявлена антисанітарія, безлад у речах, бу відчутний запах алкоголю. Друге звернення до центру надійшло анонімно, де повідомлялось, що [PERSON] була у стані сильного алкогольного сп`яніння, тоді приблизно у лютому-березні 2020 року [PERSON] проживала у її хрещеної [PERSON] та за час відсутності дитини вдома [PERSON] не навела порядок у квартирі. Спочатку соціального супроводу у 2017 році [PERSON] була агресивна та згодом все нормалізувалось, після чого у 2019 році ситуація певним чином погіршилася. Свідок [PERSON] , допитаний судом під присягою, в судовому засіданні показав, що є рідним братом [PERSON] , тому, хоч і проживає окремо від неї та батька, йому відомий спосіб життя [PERSON] , яка зловживає алкоголем понад 25 років поспіль, не працює, хоч і має достатній пасивний дохід від попередніх накопичень, та її неналежне ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків відносно її доньки [PERSON] . Батьки [PERSON] лікували примусово, вона тривалий час знаходилась на обліку, лікувалась активно неодноразово у різних лікарнях приблизно 10 разів. Саме на прохання батька він звернувся до органу опіки та піклування із заявою, щоб привести [PERSON] до тями і спонукати її до наведення ладу у житті, оскільки через свій спосіб життя вона не піклується про належне харчування дитини та її виховання, не готувала їжу для неї, через що [PERSON] постійно була голодна. Свідок протягом січня, лютого, березня 2019 року забирав дитину та кормив. Також пояснив, що у липні 2020 року йому зі школи повідомили, що [PERSON] б`є дитину, не займається з нею. [PERSON] вчиться у третьому класі, однак ані писати, ані читати не вміє, проте дитина ставиться до неї, як до матері, любить її і все пробачає. При цьому, свідок показав, що у 2019 року [PERSON] з донькою їздила у санаторій у м. Трускавець, а у 2020 році до Одеси, де втекла від неї, такі дії вчиняла і у м. Дніпрі, після чого приходила до свідка додому, проте він їй пояснив, що до нього додому приходити більше не потрібно і щоб вона йшла до себе додому. З приводу батька [PERSON] свідок показав, що останній проживає десь у Криму і є соціально неблагополучною особою, оскільки вживає наркотичні засоби. Одночасно свідок зазначив, що [PERSON] під опіку забрати не зможе, оскільки у нього своє життя, сім`я, діти і він не зможе належно піклуватися і забезпечувати цю дитину. У відповідності з вимогами ст. 171 СК України у присутності фахівця - практикуючого психолога КЗО «Середня загальноосвітня школа №19» [PERSON] , судом заслухана думка малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка висловила своє ставлення та міркування про відносини з матір`ю, пояснивши, що дуже любить свою маму, вони постійно з нею разом усюди, часто їздять на море і в санаторії, мати її водить на плавання, на заняття з малювання, проте іноді, наразі лише на свята, вона вживає алкоголь і в такий час вона намагається не турбувати матір та проводить час у своїй окремій кімнаті. Також зазначила, що їй подобається спілкуватися із хрещеною [PERSON] , вона дуже добре до неї ставиться, проте зараз вони не так часто спілкуються через недавню сварку між ними. Разом з цим, дитина повідомила, розповіла, що мати її сварить тоді, коли вона щось нашкоджить, але не б`є. Суд, вислухавши усні пояснення сторін, показання свідків, заслухавши думку малолітньої [PERSON] , дослідивши подані учасниками письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як встановлено судом, [PERSON] народилася [INFO] у м. Дніпрі про що Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області 02 березня 2011 року в Книзі реєстрації народжень вчинений актовий запис № 95 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи (т.1 а.с.11). В актовому записі про народження матір`ю зазначена [PERSON] , [INFO] , батьком - [PERSON] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ст. 133 Сімейного Кодексу України, про що повідомлено 30 серпня 2017 року Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області (т.1 а.с.12). За даними посвідчення, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради 04 липня 2016 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , має статус дитини-інваліда (а.с.61 Том І). Відповідно до висновку №188/2011 від 20 липня 2020 року КЗ «Міжобласний центр медичної генетики і пренатальної діагностики імені П.М. Веропотвеляна» ДОР» дитині [PERSON] встановлено діагноз - фенілкетонурія, що є генетичним захворюванням пожиттєво, потребує дієти та постійного спостерігання у генетика, педіатра та невролога(а.с.116 Том І). 17 серпня 2017 року актом обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] за адресою [ADDRESS] встановлено, що дитина проживає разом з дідом [PERSON] та матір`ю [PERSON] .. Також встановлено, що умови проживання незадовільні, у квартирі не прибрано, речі розкидані, безлад, у коридорі розбите дзеркало на шафі, в міжкімнатних дверях відсутнє скло. В окремій кімнаті брудно, розкидані речі, [PERSON] спить на дивані, на іншому дивані спить дід. Дитина [PERSON] має статус дитини-інваліда, потребує дієти за станом здоров`я. Мати [PERSON] знаходилась на обліку в лікарні на [ADDRESS] , з обліку була знята, не працює, отримує соціальну допомогу в УПСЗН по інвалідності на дитину (а.с.22 Том І). Наказом Управління-служби у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради №21 від 21 серпня 2017 року «Про взяття на облік дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] » малолітню дитину [PERSON] взято на облік, як таку, що опинилась у складних життєвих обставинах з підстав «батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків», сформовано особову справу дитини та складено план соціального захисту дитини (а.с.13 Том І). З того часу родину [PERSON] взято під соціальний супровід. Відповідно до повідомлення Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради №3/5-14, малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] з 19 квітня 2011 року в квартирі [ADDRESS] (а.с.14 Том І). 24 січня 2019 року до Управління-служби у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради надійшло клопотання КЗО Спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи №9 з поглибленим вивчення англійської мови» ДМР про вжиття заходів реагування у зав`язку з тим, що дитина [PERSON] в період з 09 січня 2019 року по 22 січня 2019 року до школи не приходить, або приводить і забирає у нетверезому стані, мати до учбової частини жодних довідок чи пояснювальних записок з приводу пропуску донькою уроків не надала (а.с.15 Том І) . Аналогічне клопотання адміністрація школи направила до Управління-служби у справах дітей Центрального району 07 лютого 2019 року(а.с.16 Том І). Актами обстеження умов проживання складеними працівниками Управління-служби у справах дітей від 21 січня, 26 лютого, 04 квітня, 14 серпня 2019 року матері [PERSON] роз`яснені батьківські обов`язки, відповідальність за їх невиконання, наголошено про необхідність підтримувати санітарний стан у квартирі, контроль за здоров`ям дитини та виконання всіх рекомендацій щодо наведення ладу у квартирі(а.с.23-26 Том І). Актом обстеження умов проживання від 14 лютого 2020 року за письмовою заявою [PERSON] та письмовою згодою [PERSON] погоджено тимчасове місце проживання малолітньої [PERSON] разом із хрещеною [PERSON] до наведення ладу у квартирі, покращення санітарного стану житла та пристосування квартири для проживання у ній дитини(а.с.27 Том І). Актами обстеження умов проживання від 24 лютого та 06 червня 2020 року встановлено, що під час відвідування мати [PERSON] знаходилась у стані сп`яніння, лежала на ліжку, мова не чітка, відчутний запах алгоколю, при намаганні піднятись з ліжка остання впала на підлогу, внаслідок чого дитина [PERSON] тимчасово проживала у дядька [PERSON] у лютому 2020 року, а у червні 2020 року мати [PERSON] взагалі відмовилась від спілкування зі спеціалістами УСССДМ (а.с.28,83 Том І). 03 квітня, 04 листопада 2019 років, 19 лютого 2020 року постановами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч.ч.1,2 ст. 184 КУпАП, ч.3 ст. 178 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу та попередження, що узгоджується з відповідями інспектора з ЮП ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 17 лютого та 25 березня 2020 року. (а.с.34,35 Том І). Відповідно до висновку Виконавчого комітету Центральної районної у місті Дніпрі ради від 18 березня 2020 року за №16/83, затвердженого рішенням ради та підписаного головою ради Клюєвим А.Г., визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , батька дитини, та [PERSON] , матір, відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.9 вказаної Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У ст. 150 СК України (ч.1, 3) встановлені обов`язки батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктами 2 та 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до роз`яснень, даних в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. З аналізу наведених норм матеріального права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними, і змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Звідси, пред`явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батько, мати ухиляються від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов`язку. При цьому, обставини хронічного алкоголізму або наркоманії можуть бути встановлені лише на підставі медичних висновків компетентних медичних установ, проте за розгляду справи позивачем не надано будь-яких медичних висновків про встановлення відповідачу [PERSON] відповідного діагнозу, а дані КНП «Міська поліклініка №1» ДМР від 26 червня 2020 року за вих. № 14/768 про перебування [PERSON] в умовах стаціонару з приводу лікування розладу адаптації з порушенням поведінки та емоцій стосуються періоду 2006-2007 років (т.1 а.с. 95), як і відомості КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» від 25 червня 2020 року за вих. №1810 про перебування на періодичному лікуванні протягом 2004-2008 років (т.1 а.с.106), а не періоду подій, якими обґрунтовується позов, натомість щонайменше з 2012 року [PERSON] на обліку та лікуванні в наведених спеціалізованих медичних закладах, як і в КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДМР» та КНП «МКЛ №16» ДМР не перебуває (т.1 а.с.97, 99), у зв`язку з чим твердження позивача про хронічний алкоголізм позивача в розумінні п.4 ч.1 ст. 164 СК України належними та допустимим доказами не доведені. Одночасно, висновком Центрального центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді міста Дніпра №47-264 від 12 серпня 2020 року «Щодо надання соціальних послуг сім`ї [PERSON] » встановлено, що в період надання послуг сім`ї [PERSON] на соціальний супровід з останньою проводилась робота щодо формування навичок відповідального батьківства, попередження застосування насильства, налагодження емоційного зв`язку між членами родини, забезпечення юридичного та психологічного консультування, залучення родини до інформаційно-розважальних заходів. На підставі рішення комісії взаємодії суб`єктів із соціальної роботи із сім`ями, які опинились у складних життєвих обставинах, у м. Дніпрі (Протокол №2/2018 від 23 лютого 2018 року), родину [PERSON] знято із соціального супроводу із позитивним результатом, однак залишено на обліку і продовжено обслуговувати за карткою обліку роботи із сім`єю з метою збереження біологічної сім`ї для дитини, попередження раннього соціального сирітства, підвищення батьківського потенціалу матері та проведення профілактичної роботи з [PERSON] . Однак на початку 2020 року [PERSON] знову почала зловживати алкоголем, перестала взаємодіяти з фахівцями Центру та іншими суб`єктами із соціальної роботи (а.с.176-180 Том І). Оцінюючи доводи позивача про ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, суд приймає до уваги, що відповідно до даних медичної картки малолітньої [PERSON] , мати дитини [PERSON] регулярно відвідує лікаря, отримує щомісяця протягом 2018-2020 років лікувальну суміш для харчування дитини, (а.с.117-122, 124-130, 132-137,141,142, 233 Том І), що виключає обставини, викладені у довідці КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Департаменту охорони здоров`я населення ДМР №02/244 від 10 березня 2020 року про те, що мати не відвідує амбулаторію разом з дитиною, яка перебуває на диспансерному обліку, як дитина-інвалід, не цікавиться станом здоров`я дитини, не виконує рекомендації лікаря, зловживає алкоголем і дитиною опікується брат матері - [PERSON] (т.1 а.с.38), враховуючи також те, що довідка не містить жодних даних про джерело добуття адміністрацією закладу даних про зловживання [PERSON] алкоголем і опікування її дитиною братом [PERSON] , інформація про що не перебуває у розпорядженні цього закладу, що ставить під розумний сумнів достовірність таких даних. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] у 2019-2020 роках неодноразово забезпечувала перебування дитини у санаторіях за путівками на «Курорті Орловщини», у містах Бердянську, Трускавці, Одесі, Яремче, про що надала довідки з відміткою про знаходження у санаторіях та фотокартки з місць перебування на профілактичному відпочинку та лікуванні (а.с.249,250, 211-231 Том І), та що узгоджується з показами усіх допитах судом свідків, які показали про дійсне фактичне регулярне перебування матері з дитиною у різноманітних санаторіях та профілакторіях, що за висновком суду відповідає інтересам дитини, та забезпечує підтримання стану її здоров`я. За даними характеристики від 28 лютого 2020 року, наданої директором та класним керівником КЗО «СЗШ №9», [PERSON] , учениця 3-А класу, відвідує школу охайна, має власний мобільний сучасний смартфон та належні для відвідування школи приладдя, має незадовільну успішність з математики (т.1 а.с.17), що узгоджується з показаннями свідка [PERSON] . Крім цього, судом встановлено, що дитина відвідує заняття художнього мистецтва, займається плаванням у фітнес-клубі « Спорт Лайф », бере участь у змаганнях, що підтверджується договорами №ДНП 46439 від 29 липня 2019 року, №ДНП 46440 від 28 липня 2019 року про надання спортивно-оздоровчих послуг (а.с.152-157 Том І), що свідчить про піклування матері про розвиток та здоров`я дитини і спростовує доводи позивача про зворотнє. Показання свідків [PERSON] , [PERSON] про спосіб організації життя [PERSON] та незадовільні санітарні умови проживання в квартирі суд приймає до уваги, проте відзначає, що станом на день розгляду справи в суді відповідач [PERSON] привела житло у належний санітарний стан, провела прибирання, привела у належний стан дитячу кімнату, що визнано представником позивача в судовому засіданні та про що 16 липня 2020 року складений акт. Так само, суд приймає до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON] про неналежний спосіб організації життя внаслідок періодичного вживання алкоголю [PERSON] , проте відзначає, що вказані обставини за сукупності доказів про забезпечення належного лікування дитини, про відвідування дитиною школи, позашкільний розвиток здібностей разом з обставинами вжиття відповідачкою заходів до нормалізації способу життя та подолання відповідних проблем в організації і способі свого життя, свідчать про вчинення дій, спрямованих на подолання проблем сім`ї з метою забезпечення інтересів дитини, а тому не можуть бути покладені судом в основу підстав позбавлення батьківських прав матері. Доводи представник позивача про те, що відповідач [PERSON] ніде не працює, хоч має таку можливість, суд відхиляє, оскільки за даними медичної карти [PERSON] та відповідно висновку про встановлення дитині наявності інвалідності дитина потребує постійного догляду і відповідного режиму харчування, що свідчить про наявність перешкод у влаштуванні на роботу зі щоденною 8-ми годинною зайнятістю. Крім того, як встановлено в судовому засіданні на підставі показів свідків [PERSON] та [PERSON] відповідач [PERSON] окрім пенсії дитини по інвалідності має пасивний дохід від коштів, вкладених у господарську діяльність суб`єкта підприємницької діяльності, що забезпечує дохід сім`ї більший за мінімальну заробітну плату, встановлену законом, на кожного члена сім`ї. Висновок органу опіки та піклування від 18 березня 2020 року за №16/83 в частині визнання доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] суд оцінює критично, оскільки останній не містить правової підстави позбавлення її батьківських прав, а лише посилання на загальну норму ст. 164 СК України, тоді як норми цієї статті мають окремі підстави для позбавлення батьківських прав, кожна з яких має окремий предмет доказування, як і не містить цей висновок належного обґрунтування та оцінки обставин, а зміст рішення полягає у вибірковому переліку повідомлень і акту самого органу опіки, характеристики зі школи, постанови суду, однієї довідки медзакладу. Відтак, оцінивши надані сторонами докази на належність, допустимість, достатність кожний окремо та в їх сукупності і логічному взаємозв`язку, приймаючи до уваги думку самої дитини, заслухану судом безпосередньо в судовому засіданні про тісний її зв`язок з матір`ю і почуття захищеності і спокою лише разом із нею, суд, виходячи при розв`язання спору з інтересів дитини, приходить до висновку про недоведеність позивачем обставин ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини [PERSON] , у зв`язку з чим, в задоволенні позовних вимог про позбавлення її батьківських прав відносно дитини належить відмовити. Разом з тим, за розгляду справи встановлено, що батько дитини [PERSON] будь-якої участі у житті і вихованні дитини не приймає, не спілкується, не цікавиться її життям, матеріально належним чином не утримує, не вживає жодних заходів до забезпечення її лікування та підтримання стану здоров`я, не приймає участі у її духовному розвитку, навчанні та підготовці до самостійного життя, при цьому, будь-яких перешкод у цьому за розгляду справи не встановлено і відповідачем [PERSON] таких обставин не спростовано, а висновком органу опіки і піклування в частині, що стосується батька, констатовано на підставі зібраних даних актів обстеження фактичне повне самоусунення від виконання батьківських обов`язків відносно доньки, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав за п.2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] . Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відтак, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує згідно ст. 182 СК України матеріальне становище малолітньої дитини, яка потребує піклування, утримання, та перебуває на повному утриманні лише матері [PERSON] , а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, інших осіб на утриманні не має, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде визначити аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка підлягає стягнення з відповідача [PERSON] на користь дитини [PERSON] в особі її законного представника - матері [PERSON] .. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини, слід допустити виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial