Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , який зареєстрований 31 травня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис №\~557. В обґрунтування позову зазначала, що 31 травня 2003 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні взаємовідносини та обов`язки з ведення спільного господарства. З грудня 2018 року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примирення подружжя є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Спір щодо поділу майна подружжя відсутній, оскільки за час шлюбу ними такого майна не набуто. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, час на примирення подружжя просив не надавати. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 31 травня 2003 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис №\~557. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який постійно проживає з матір`ю. Суд встановив, що з грудня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав, про що надав суду відповідну заяву. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони спільне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. При подачі позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved