Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої з вини відповідача внаслідок скоєного ним ДТП., який двічі уточнювала, а саме 07.05.2014 (а.с.73-75) і у судовому засіданні 03.06.2014р. В обґрунтування позову вказує на те, що 29.08.2013р. [PERSON], рухаючись по прилеглій території т/ц «Амстор» та виконуючи об'їзд припаркованого нею автомобіля Nissan note д/н [NUMBER], не витримав безпечний інтервал та скоїв на нього наїзд і пошкодив її автомобіль. Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.09.2013р. [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 340 грн. При зіткненні її автомобіль отримав значні технічні ушкодження. Згідно з висновком №119 ТОВ «Виробнично-експертне підприємство «Стандарт -Сервіс» розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Nissan note д/н [NUMBER], становить 5455,34 грн. Внаслідок цього ДТП їй також було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням власності-автомобіля та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушення її нормальних життєвих зв'язків, певним ударом її престижу. Вона була змушено неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин. Розмір моральної шкоди вона визначає у 2500 грн. В останній заяві позивач зменшила розмір заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що страховою компанією було сплачено 1491,79 грн. Тому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 3963,55 грн., витрати на проведення дослідження автомобіля у сумі 300 грн. та судові витрати у розмірі 529,10 грн. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що [PERSON] керувала автомобілем Nissan note д/н [NUMBER] на підставі довіреності, виданої 20.04.2012 року власником автомобіля [PERSON] Від страхової компанії ВАТ НАСК «Оранта» вона отримала страхове відшкодування за цим страховим випадком у розмірі 1491,79 грн. Але з визначеним страховою компанією розміром матеріального збитку вона була не згодна. Тому самостійно звернулася до консультативно-експертного бюро ТОВ ВЕП «Стандарт-Сервіс» для проведення дослідження автомобіля і визначення вартості матеріальної шкоди. Оцінщик визначив її у сумі 5455,34 грн. За висновком оцінщика було передбачено встановлення нового бампера замість пошкодженого і проведення у зв'язку з цим відповідних робі. На час розгляду справи бампер вже відремонтований, новий бампер не встановлювався. Але, якщо оцінщиком визначений такий розмір матеріальної шкоди, то відповідач має відшкодувати позивачу саме цю суму. Жодних документів, які б підтверджували вартість та об'єм проведених ремонтних робіт, позивач не має. Також позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням автомобіля та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушення її нормальних життєвих зв'язків, певним ударом її престижу. Вона була змушено неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин. Розмір моральної шкоди вона оцінює у 2500 грн. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що дійсно 29.08.2013 року сталося ДТП з його вини, був пошкоджений автомобіль Nissan note д/н [NUMBER], яким керувала [PERSON] Оскільки його цивільно- правова відповідальність була застрахована У ВАТ НАСК «Оранта», то він повідомив про страховий випадок страхову компанію. Проведенням оцінки вартості майнової шкоди займалася страхова компанія, яка і виплатила власнику автомобіля страхову суму, за виключенням франшизи у розмірі 1000 грн. 31.05.2014 року через установу Приватбанк ним було перераховано 1000 грн. [PERSON] на її картковий рахунок. Вважає вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 4263,55 грн. безпідставними. Вважає також, що позивачем не доведено факт спричинення їй моральної шкоди. Просить відмовити у задоволенні позову. До участі у справі судом в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, були залучені Відкрите акціонерне товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» і власник автомобіля Nissan note д/н [NUMBER] [PERSON]. Представник ВАТ «НАСК «Оранта» Цимбаленко К.А. проти задоволення позову заперечує. Суду пояснила, що 29.08.2013р. до страхової компанії звернулася [PERSON] із заявою про визначення суми страхового відшкодування та її виплати. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ними 18.06.2013р. Автотоварознавче дослідження було здійснено за їх заявою ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», матеріальна шкода спричинена автомобілю Nissan note д/н [NUMBER] визначена у розмірі 2474,10 грн. Вказана сума розрахована без урахування НДС. Відповідно до цього дослідження було передбачено здійснення ремонтних робіт пошкодженого бампера, а не його заміна, як вказано у звіті оцінщика, який надав позивач. Страховою компанією було розраховано і 15.11.2013 року виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 1491,79 грн. ( за вирахуванням франшизи 1000 грн.), які за довіреністю отримала [PERSON] Після цього позивачка до страхової компанії з приводу здійснення доплат за фактично понесені нею під час ремонту автомобіля витрати не зверталася. Про проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля консультативно-експертним бюро ТОВ ВЕП «Стандарт-Сервіс» страхова компанія не повідомлялася. Проти визначеної у цьому дослідженні вартості матеріальної шкоди у розмірі 5455,34 грн. вони заперечують, оскільки вказані сума розрахована по-перше з урахуванням НДС, по-друге - не обґрунтована необхідність здійснення заміни пошкодженого бампера на новий. Також вказує на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження спричинення їй моральної шкоди. Просить відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень щодо позову не надав. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON], як власник автомобіля, передав його у правомірне володіння позивачеві [PERSON], яка на момент ДТП керувала ним та відповідно до положень ст. ст. 395- 396 ЦК України має право на захист свого речового права. У пункті 13 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013р. судам роз'яснено наступне: « Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін». Обставини події ДТП від 29.08.2014р. за участю водіїв [PERSON] і [PERSON] підтверджуються як поясненнями сторін, так і дослідженими судом матеріалами адміністративної справи відносно [PERSON] Винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON], що підтверджується постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.09.20013р. (а.с. 8) про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України суд визнає доведеним наявність причинно - слідчого зв'язку між винними діями відповідача і пошкодженням автомобіля позивача. Внаслідок ДТП автомобілю позивача були завдані пошкодження. З копії страхової справи, наданої ВАТ «НАСК «Оранта» (а.с.55-63) встановлено, що 26.09.2013р. [PERSON] подала до страхової компанії заяву про страхове відшкодування. 06.09.2013р. на підставі заяви страхової компанії ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» було здійснено автотоварознавче дослідження на предмет визначення вартості матеріальної шкоди спричиненої автомобілю Nissan note д/н [NUMBER]. Матеріальна шкода була визначена у розмірі 2474,10 грн. 03.10.2013р. страховою компанією складений страховий акт і здійснений розрахунок страхового відшкодування. Із вирахуванням франшизи 1000 грн. страхове відшкодування визначено у розмірі 1491,79 грн. Страхове відшкодування було перераховано позивачу 15.11.2013р., що підтверджується платіжним дорученням №76286 від 15.11.2013р. і реєстром одержувачів сум відшкодувань (а.с.63). Відповідно до п. 12.1. ст.12 ЗУ « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Не погоджуючись із здійсненим розрахунком, позивач звернулася до консультативно-експертного бюро ТОВ ВЕП «Стандарт-Сервіс» для проведення дослідження автомобіля і визначення вартості матеріальної шкоди. Оцінщик визначив її у сумі 5455,34 грн. За висновком оцінщика було передбачено встановлення нового бампера замість пошкодженого і проведення у зв'язку з цим відповідних робіт. Саме цю суму позивач бажає отримати в якості компенсації матеріальної шкоди, спричиненої її автомобілю. У судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що ремонт автомобіля здійснений, передній бампер відремонтований, новий бампер не встановлювався. Будь-яких доказів на підтвердження вартості ремонтних робіт (чеків, актів виконаних робіт) у позивача не має. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової вплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 цього ж Кодексу встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. А п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України також визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, суд приходить до висновків, що позивачем не доведено факт спричинення їй матеріальної шкоди у розмірі у розмірі 5455,34 грн., а також факт того, що вартість ремонту автомобіля становить більшу суму, ніж розраховано і отримано нею від страхової компанії «Оранта». Крім того, на час розгляду справи, відповідачем перераховано позивачу 1000 грн. (розмір франшизи) в якості відшкодування матеріальної шкоди, визначеної страховою компанією «Оранта». З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини у задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди позивачу необхідно відмовити за їх недоведеністю. У частині позову про відшкодування моральної шкоди суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як зазначає позивач, моральна шкода, яка їй спричинена, полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням автомобіля та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушення її нормальних життєвих зв'язків, певним ударом її престижу. Вона була змушено неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин. Розмір моральної шкоди вона визначає у 2500 грн. Проте позивачем не надано жодного доказу на підтвердження тривалості неможливості використання автомобіля за призначення, не зазначено у чому саме полягає удар по її престижу. З огляду на характер пошкоджень, автомобіль позивача залишився на ходу, тобто вона не була позбавлена можливості пересуватися на ньому. Однак суд приймає до уваги, що позивач дійсно внаслідок спричинення пошкоджень автомобілю і необхідністю його ремонту, зазнала певних душевних переживань. А тому, враховуючи характер негативних наслідків, душевних переживань позивача, яких вона зазнала у зв'язку із пошкодженням її автомобіля, та з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку про можливість стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 300 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію судових витрат, понесених нею, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 299,70 грн. (114,70+185).

Outcome: partial