Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТДВ «Миколаївський домобудівельний комбінат» про встановлення трудового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що УПФ України в Ленінському районі своїми Листами повідомило позивача про відмову в призначенні йому пенсії на пільгових умовах у зв'язку з необхідністю підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, тому що відсутній необхідний запис у трудовій книжці шляхом надання уточнюючої довідки з місця роботи. Як вказує позивач, він має стаж роботи на різних посадах понад 25 років, з нього стаж, пов'язаний зі шкідливими умовами праці - 13 років 10 місяців 22 дні. Тобто, він має всі достатні підстави для призначення пенсії за віком на умовах, передбачених п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач своїми відповідями повідомив позивача, що у зв'язку з відсутністю на підприємстві відомостей про результати атестації робочих місць, адміністрація підприємства не має можливості підтвердити за ним наявність стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Враховуючи вказані обставини, позивач просив суд встановити трудовий стаж з 02.08.1982р. по 24.06.1996р., який дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, за період його роботи на Домобудівельному комбінаті «Ім. 50 років СРСР». Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Представники третьої особи в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Вислухавши пояснення представника позивача та представників третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Довідки ТДВ «Миколаївський домобудівельний комбінат» від 04.10.2013р. № 24 [PERSON] працював на Домобудівельному комбінаті «Ім. 50 років СРСР» майстром з 02.08.1982р. (наказ № 245-к від 29.07.1982р.); з 16.04.1986р. переведений на в.о. прораба потоку № 3 (наказ № 31к від 10.04.1986р.); з 01.09.1987р. переведений на посаду прораба потоку № 3 (наказ № -420 від 31.08.1987р.); з 03.07.1995р. переведений майстром по монтажу залізобетонних конструкцій на поток № 3 (наказ № 57к від 05.07.1995р.). Звільнений 24.06.1996р. на підставі наказу № 43к від 24.06.1996р. Вказане відображено в Трудовій книжці [NUMBER], що міститься в матеріалах справи. Пунктом 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення осіб, які працювали або працюють на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугою років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці мають право на пенсію за Списком № 2 - чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. [PERSON] вказує, що він має трудовий стаж 25 років 11 місяців 1 день, з нього стаж, який пов'язаний зі шкідливими умовами праці складає 13 років 10 місяців 22 дні. Однак в трудовій книжці позивача не містяться відомості про атестацію робочого місця та роботу повний робочий день. На підставі вказаного УПФ України в Ленінському районі своїми Листами від 25.04.2013р. № 6122/06, від 10.09.2013р. № 13832/06, від 12.11.2013р. № 17691/06 відмовляло позивачу у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки звернення за призначенням пільгової пенсії без надання документа, що підтверджує право на призначення такої пенсії, недоцільно. Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зазначеною статтею встановлені способи захисту цивільних прав, якими є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач звернувся до суду з вимогами про встановлення юридичного факту, що має значення для позивача, а саме встановлення трудового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Таким чином, вимога заявлена позивачем є по своїй суті встановленням юридичного факту, який потрібен позивачу для подальшого встановлення пенсії на пільгових умовах, такі вимоги повинні розглядатись в порядку окремого а не позовного провадження. У випадку, коли позивач вважає, що відмова у встановленні стажу, яка дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, є підставою для відмови у призначенні такої пенсії, то для цього встановлений порядок визначений Кодексом адміністративного судочинства України, по визнанню неправомірними дій суб'єкта владних повноважень. Враховуючи все вищевказане, суд вважає, що позивачем не вірно обраний спосіб захисту свого порушеного права, у зв'язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed