Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У липні 2016 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом у якому просила стягнути з відповідача [PERSON] кошти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частині зі всіх видів заробітку до досягнення дитиною відповідного віку. Вказувала, що проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на дитину і сім'ю не надає. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні та визнанні позову наполягали і вказували, про що надали письмові заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 серпня 2002 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач працює у ПрАТ «Обод». Відповідач працює у ЗАТ «Електромонтаж №410», має стабільні доходи, аліментних зобовязань перед іншими особами не має, матеріальної допомоги на утримання дитини та позивача не надає. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідач не надав суду жодних належних і допустимих доказів про відсутність у нього можливості надавати позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, наявність підстав для звільнення його від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, зменшення розміру аліментів, запропонованих позивачем та на підтвердження обставин, що свідчать про нерегулярні і мінливі доходи. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також враховуючи можливість надання належної і достатньої матеріальної допомоги відповідачем позивачеві на утримання дитини, недопущення погіршення матеріального становища позивача і малолітньої дитини та одночасно відповідача, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 липня 2016 року з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття, а також на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. Крім того, суд враховує, що випадків, передбачених статтею 184 Сімейного Кодексу України щодо зменшення відсотку прожиткового мінімуму для дитини не встановлено. Суд враховує, що позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат, а саме оплачених витрат на правову допомогу на суму 300 грн. Відповідно п. 7 ч.1 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved