Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати квартиру [ADDRESS] об'єктом спільного майна подружжя - [PERSON] та [PERSON]; поділити дану квартиру, визнавши за нею право власності на 2/3 її частини, а за відповідачем - на 1/3 частину; виключити з акту опису й арешту майна від 03.10.2013 року, складеного Октябрським ВДВС Полтавського міського управління юстиції, 2/3 частини даної квартири та заборонити Октябрському ВДВС Полтавського міського управління юстиції передавати на реалізацію квартиру [ADDRESS], згідно з актом опису й арешту майна від 03.10.2013 року. На підтвердження своїх вимог вказувала, що 03.10.2013 року Октябрським відділом ДВС Полтавського міського управління юстиції складено акт опису й арешту майна: квартири [ADDRESS]. Акт складено в ході зведеного виконавчого провадження №34688722, де боржником являється відповідач [PERSON] Дана квартира придбана в шлюбі з відповідачем та є спільною сумісною власністю подружжя. Від шлюбу з [PERSON] має малолітнього сина, [INFO]. 23.01.2008 року нерухомість була передана в іпотеку КБ «Кредитпромбанк» згідно з договором іпотеки № 20/02/01/08. Кошти, які стягуються виконавчою службою з [PERSON] на користь третіх осіб, не використовувались ним в інтересах сім`ї, і про наявність такого боргу в останнього їй нічого не було відомо. Акт опису й арешту майна порушує її права та права її малолітнього сина, адже арештоване майно знаходиться в спільній власності з [PERSON] Також просила збільшити її частку в спільній сумісній власності подружжя, оскільки з нею проживає їх малолітній син, а відповідач [PERSON] проживає в с.Ковалівка, Полтавського р-ну. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом. Письмових заперечень чи пояснень від відповідачів та третьої сторони по справі до суду не надходило. У судовому засіданні від 24.12.2013 року представник відповідача Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Явір Ю.О. заперечувала проти позову на тій підставі, що за даними реєстрових книг КП ПБТІ «Інвентаризатор» право власності на спірну квартиру зареєстроване за [PERSON], Враховуючи, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження ВП № 34588722 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб, арешт на його квартиру був накладений правомірно. У судове засідання на 19.03.2014 року позивачка не прибула, надіславши факсимільним зв'язком заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] раніше подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнавав повністю та просив суд їх задовольнити. Представники Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ та ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не прибули, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомляли, заяв про розгляд справи без участі не надсилали. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне. Судом встановлено, що 21.09.2002 року Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану обласного управління юстиції був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис 1271 (а.с. 13). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 12). 03.10.2013 року Октябрським відділом ДВС Полтавського міського управління юстиції був складений акт опису й арешту майна - квартири [ADDRESS]. Акт складено в ході зведеного виконавчого провадження №34688722, де боржником являється [PERSON] (а.с. 5-8). Дана квартира за договором купівлі - продажу від 21.12.2005 року була придбана [PERSON] Договір посвідчений приватним нотаріусом полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 6428 (а.с. 14 -15). та зареєстрований в КП ПБТІ «Інвентаризатор» 22.12.2005 року (а.с. 16). 23.01.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був кладений іпотечний договір № 20/02/01/08 Склв, посвідчений нотаріусом полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №266, відповідно до умов якого в якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором про відкриття на ім'я [PERSON] кредитної лінії в межах загальної суми 290 250 грн. з терміном погашення до 22.01.2015 року під 13,45 % річних, останній передав банку в іпотеку майно - належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] (а.с. 17 -19). За відомостями адресно - довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Полтавські області (а.с. 21) та довідки Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 06.11.2013 року № 2523 (а.с. 10) відповідач [PERSON] проживає та зареєстрований з 12.11.1999 року в [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, квартира [ADDRESS], є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, тобто по 1/2 кожному. Ч. 3 цієї ж статті передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Враховуючи положення даної статті та те, що малолітній син сторін проживає разом з позивачкою, а відповідач - разом зі своїми батьками в с. Ковалівка, а також інтереси дитини суд вважає за можливе збільшити частину [PERSON] в спільній сумісній власності подружжя до 2/3 частини, зменшивши при цьому частку відповідача [PERSON] до 1/3 частини. Відповідно до Згідно п. 5 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватись нормами цивільного та шлюбно-сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист. Вирішуючи позов одного з подружжя про виключення з опису належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя, суду необхідно враховувати, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і у випадку поділу його їх частки визнаються рівними. Відхилення від начала рівності часток подружжя суд може допустити, враховуючи лише інтереси неповнолітніх дітей або заслуговуючі на увагу інтереси одного з подружжя. Згідно з ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Оскільки квартира була придбана сторонами під час перебування у шлюбі, вона підлягає поділу. Доказів того, що кредитний договір про відкриття на ім'я [PERSON] кредитної лінії в межах загальної суми 290 250 грн. був укладений в інтересах сім'ї суду не надано. Відповідно до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» з наступними змінами та абз. 3 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Відповідно до п. 9 даної Постанови передбачено, що позивач вправі об'єднати в одній позовній заяві декілька вимог, пов'язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно і виключення його з опису. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 цієї статті передбачено, що в разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржник. Обставини, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження закріплені статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», до переліку якого виключення майна з акту опису не належить, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial