Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з указаним позовом, та враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, просило суд виселити відповідача з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову товариство вказало, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06.11.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на вищевказану квартиру шляхом продажу предмета іпотеки. Після набрання рішенням суду законної сили ПАТ КБ «Приватбанк» направив на адресу [PERSON] вимогу про добровільне виселення із зазначеної квартири, проте відповідач добровільно її не виконала і продовжує проживати в вищевказаній квартирі, яка є предметом іпотеки, що перешкоджає її реалізації та порушує права ПАТ КБ «ПриватБанк». В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Крім того до заяви долучено оголошення з газети про виклик відповідача в судове засідання. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку\~\~ Судом встановлено, що 20.02.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір. В забезпечення виконання кредитного договору укладено договір іпотеки за умовами якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] (а.с. 8-9). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06.11.2012 року у справі №2-3305/12 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення відповідача зі зняттям з реєстраційного обліку, яке набрало законної сили, позов задоволено частково, зокрема, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ZRZ0GA00003867 від 05.06.2007 року звернуто стягнення на квартиру № 4 загальною площею 82, 60 кв.м., яка розташована за адресою: м. Житомир, вул. Максютова, 5. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя (кредитора) або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Судом встановлено, що 11 вересня 2015 року позивач направив [PERSON] письмову вимогу про добровільне звільнення спірної квартири в місячний строк з дня отримання цієї вимоги (а.с.12-13). Згідно довідки №1021 від 26.02.2016 року, виданою КП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №6» Житомирської міської ради у квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], [INFO] Враховуючи, що відповідач у встановлений законом строк квартиру добровільно не звільнила, з реєстраційного обліку не знялася, суд приходить до висновку про задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині щодо виселення відповідача з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в решті вимог слід відмовити у звязку з наступним. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про виселення відповідача є достатньою правовою підставою для зняття її з реєстрації проживання за цією адресою. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору та судові витрати за розміщення оголошення про виклик до суду в газеті відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial