Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про виселення. Свої вимоги мотивував тим, що на його балансі перебуває гуртожиток №2 для тимчасового проживання працівників господарства в с. Дмитрівка. У 1998 році [PERSON] був прийнятий на роботу в ДГ «Дмитрівка». У січні 2003 року між ДГ «Дмитрівка» та [PERSON] укладено договір оренди житлового приміщення, відповідно до якого орендодавець передав сім»ї відповідача з чотирьох осіб житлові приміщення із двох житлових кімнат загальною площею 28,9 кв.м., на термін роботи в господарстві. Відповідачі також зареєстровані за даною адресою. Наказом ДП ДГ «Дмитрівка» від 18 липня 2011 року було припинено трудові відносини з ДГ «Дмитрівка» за його особистою заявою та без поважних причин. Після припинення трудових відносин відповідачі продовжили проживати в гуртожитку безпідставно та відмовляються звільнити займане приміщення, знятись з реєстраційного обліку або повернутись працювати на підприємство. Від мешканців гуртожитку постійно надходять скарги на відповідачів. Оскільки відповідачі проживають в гуртожитку без достатніх правових підстав, звільняти приміщення відмовляються, тому вважають своє право порушеним. Просили суд зобовязати відповідачів вчинити дії згідно умов найму житлового приміщення від січня 2003 року шляхом звільнення житлового приміщення кімнати №5 та кухні по вул. Молодіжна, 2 в с. Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області, без надання іншого житлового приміщення; зобовязати Києво-Святошинський РВ ДМС України в Київській області зняти відповідачів з реєстрації житлового приміщення, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Дмирівка, вул. Молодіжна, гуртожиток 2; судові витрати покласти на відповідачів. Протягом розгляду справи представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог. Остаточно просив суд виселити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з житлового приміщення кімнати №6 та кухні по вул. Молодіжна, 2 в с. Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області, без надання іншого житлового приміщення; судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, просив суд в позові відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання призначено на 19.09.2017 року не з»явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 07.04.2017 року в судовому засіданні надали пояснення та вказали , що позов не визнають. Просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити. У судове засідання представник Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з»явився, звернувся до суду із клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що будівля гуртожитку№2 по вул. Молодіжна, 1 в с. Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області належить на праві власності державі в особі Національної академії наук України як органом по управлінню державним майном і передане в користування ДП ДГ «Дмитрівка» для виконання його статутних завдань на праві оперативного управління. Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових, рішенням виконавчого комітету районної міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. За ст. 118 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із\~\~ захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під\~\~ гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Згідно ст. 128 Житлового Кодексу України, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Наказом ДП ДГ «Дмитрівка» №28к від 26 лютого 1998 року було прийнято на роботу [PERSON] на посаду тракториста. У січні 2003 року між ДГ «Дмитрівка» та [PERSON] укладено договір оренди житлового приміщення площею 28,9 кв.м, кухня загального користування гуртожитку №2 по вул. Молодіжна в с. Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області. Даний договір діяв на період роботи в господарстві, при звільненні або виявлення грубих порушень правил проживання в гуртожитку відповідачів підлягають виселенню з усіма членами сімї. З пояснень сторін встановлено, що відповідачі вселились в гуртожиток на підставі договору оренди житлового приміщення за згодою ДГ «Дмитрівка». Новий договір оренди кімнати в гуртожитку не укладався та ордер не видавався. Наказом ДГ «Дмитрівка» №52/2-К від 18 липня 2011 року з займаної посади на підставі особистої заяви [PERSON] було звільнено с займаної посади за власним бажанням. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки. За ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали\~\~ за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням.\~\~\~\~ Інших працівників\~\~ підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. В ст. 109 ЖК України вказано, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Відповідно до ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого житлового приміщення. Отже, за загальним правилом, робітники і службовці, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню із службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п.22\~постанови Пленуму Верховного Суду України №2\~\~від 12 квітня 1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~з наступними змінами, якщо гуртожиток надано у зв'язку з роботою, слід з'ясовувати вид трудового договору, укладеного між позивачем і відповідачем, і за яких підстав він був припинений, маючи на увазі, що згідно зіст.132 ЖК\~без надання іншого жилого приміщення можуть бути виселені сезонні, тимчасові працівники, які припинили роботу, особи, які працюють за строковим трудовим договором, а також інші працівники, які звільнилися за власним бажанням без поважних причин, або звільнені за порушення трудової дисципліни чи вчинення злочину. Укладений раніше договір оренди житла закінчився, новий договір оренди відповідачі укласти відмовляються, інші правові підстави для їх подальшого проживання на житловій площі позивача відсутні. Частиною першою\~ст. 109 ЖК України\~визначено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Викладені обставини свідчать про те, що відповідачі займають кімнату № 5, що у гуртожитку за адресою: по вул. Молодіжна в с. Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області, протиправно, без правових підстав, чим порушує права позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved