Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 08.08.2008 року позивач та відповідач перебували у шлюбі. У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду від 19.03.2015 року шлюб між ними розірвано. За весь час свого батьківства [PERSON] не піклувався про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їх навчання та підготовку до самостійного життя. Його ніколи не цікавить і не цікавив їх побут, умови проживання та інше. Відповідач проживає окремо ї жодних спроб побачити дітей та почати з ними спілкуватись відповідач не робить. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.08.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 15.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні від 26.09.2018 судом ухвалено залучити у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Службу у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати справу у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином причини, неявки суду невідомі. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності. Представник Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] з 08.08.2008 року позивач та відповідач перебували у шлюбі. У шлюбі у них народилось двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] ., що підтверджується свідоцтвами про народження. Рішенням Дарницького районного суду від 19.03.2015 року шлюб між ними розірвано. Відповідно до Довідок № 182 та № 183 від 09.10.2018 року виданих Морозівським НВК [PERSON] не цікавиться здоров`ям дітей, не надсилав письмові запити на адресу закладу, не спілкувався з дітьми та вчителями на території закладу, батьківські збори не відвідував. Адміністрація закладу та класний керівник листи [PERSON] відносно дитини не надсилали. Відповідно до наданої суду Характеристики ФОП [PERSON] [PERSON] була прийнята на роботу в 2018 році, встигла зарекомендувати себе в салоні справжнім професіоналом, відданим і люблячим свою справу. Завжди грамотно і в строк виконує доручення. Трудову дисципліну ніколи не порушувала. Відповідно до Характеристики виданої Виконавчим комітетом Бзівської сільської ради Баришівського району Київської області № 369 від 18.10.2018 року [PERSON] за місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Веде зоровий спосіб життя. Має певний авторитет серед населення. Скарг на неї до сільської ради не надходило. Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON] від 04.01.2019 року № 0101-49/04 Комісія з питань захисту прав дитини Баришівська райдержадміністрації як Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не надає належного виховання дітям, не забезпечує їх необхідними речами та продуктами харчування для належного розвитку дітей та свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Так, судом встановлено, що відповідач не виконує обов`язків щодо фізичного розвитку та виховання дітей, не цікавиться їх подальшим вихованням, тому суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, погоджується з доводами позивача та Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON] від 04.01.2019 року № 0101-49/04, і вважає що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню.

Outcome: approved