Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 04 лютого 2014 року між позивачем ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено кредитний договір № IKIZG.220787.001, за умовами якого їй було надано кредит в розмірі 61000,00 грн. для придбання автомобіля, строком до 03.02.2024 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00 % річних та сплатою комісії у розмірі 0,10 % від суми кредиту по договору щомісяця в період сплати. Повернення кредиту здійснюється згідно з Графіком погашення, який є невідємною частиною цього договору. В забезпечення зобовязань за кредитним договором 04 лютого 2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № PX029031.220804.001, за умовами якого остання поручилася перед банком за виконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору, як солідарний боржник. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 27.06.2016 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 66472,50 грн., яка складається з поточної заборгованості за кредитом - 50565,27 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 3342,95 грн., поточної заборгованості за процентами по кредиту - 805,68 грн., простроченої заборгованості за процентами по кредиту 11087,6 грн., поточної заборгованості за комісією по кредиту 671,00 грн. Позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором № IKIZG.220787.001 в сумі 66472,50 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи провести без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, надали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх присутності, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] був укладений кредитний договір № IKIZG.220787.001, згідно якого останній отримав строковий кредит у розмірі 61000,00 грн. на споживчі потреби під заставу нерухомості із терміном користування кредитом до 03 лютого 2024 року та процентною ставкою за користування кредитом в 22,00% річних, щомісячною комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,10 % від суми від суми кредиту по договору щомісяця в період сплати. 04 лютого 2014 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки № PX029031.220804.001 за умовами якого остання поручилася перед банком за виконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору, як солідарний боржник. Згідно п.п. 6.1 кредитного договору № IKIZG.220787.001 від 04 лютого 2014 року, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом, банк нараховує позивальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобовязання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі. Вимогами ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Наведеними умовами договору поруки встановлено солідарну відповідальність за кредитними зобовязаннями між сторонами спору. Пунктом 2.4 кредитного договору передбачено період сплати кредиту, комісії та відсотків з 01 по 10 число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. З представленого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має загальну заборгованість станом на 27.06.2016 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 66472,50 грн., яка складається з поточної заборгованості за кредитом - 50565,27 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 3342,95 грн., поточної заборгованості за процентами по кредиту - 805,68 грн., простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 11087,6 грн., поточної заборгованості за комісією по кредиту - 671,00 грн. 18 квітня 2016 року через невиконання позичальником умов Кредитного договору, банком було направлено на адресу відповідачки [PERSON] вимогу за Вих. № 8292 про виконання порушених зобовязань за кредитним договором та договором поруки із виплатою кредиту, процентів, комісії та пені. Однак, відповідачі на письмове звернення банку до теперішнього часу відповідним чином не відреагували та суму заборгованості не сплатили. Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання та відповідно до вимог ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати неодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. З огляду на укладений договір поруки, [PERSON] як поручитель, відповідає перед банком за несвоєчасне погашення кредитного зобовязання боржником. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 5 ч. 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку в натурі. Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку. Також суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем суми заборгованості, який міститься в позовній заяві та письмовому розрахунку до позову. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 57-59 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. З урахуванням переліченого, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог відносно поточної заборгованості за кредитом - 50565,27 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 3342,95 грн., поточної заборгованості за процентами по кредиту - 805,68 грн., простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 11087,6 грн., поточної заборгованості за комісією по кредиту 671,00 грн., а всього на суму 66472,50 грн. Щодо вимоги Банку про стягнення солідарно з відповідачів суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Водночас, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року). За таких підстав, суд присуджує до стягнення суму сплаченого Банком судового розмірі 1600,00 грн. в рівних частках, з кожного по 800,00 грн.

Outcome: approved