Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] (далі - третя особа) про визнання довіреностей недійсними. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.06.2013 р. за реєстраційними номерами 39556860 та 39556940 від імені позивача було видано дві довіреності на право повного розпорядження автомобілями позивача на ім'я відповідача, які були посвідчені третьою особою. Оскільки, позивач 11.05.2013 р. виїхав за межі України та на момент подачі позову на територію України не повертався, то укладати правочини після 11.05.13 р. не міг, тому що фізично не міг бути присутнім при їх вчиненні. Тому, позивач просив суд визнати недійсними: довіреність, видану від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] реєстр нотаріальних дій №707 дата посвідчення 03.06.2013 року бланк ВРВ 137844 на користування на розпорядження транспортним засобом BMW X6 державний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER]; довіреність, видану від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] реєстр нотаріальних дій №709 дата посвідчення 03.06.2013 року бланк ВРВ 137845 на користування та розпорядження транспортним засобом Lexus LX570 державний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Також суду пояснив, що від інших представників позивача йому стало відомо, що позивач був позбавлений волі та утримується під вартою в іншій країні з 24.05.2013р. по дату надання інформації 07.03.2014р. Фото, яке міститься на тимчасовій посвідці, що була надана приватному нотаріусу не належить позивачу, що підтверджується його фото, яке міститься на закордонному паспорті та тимчасовій посвідці, що була надана представнику позивача при укладанні договору про надання правових послуг адвоката. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання не з'явився, суду надав заяву по розгляд справи без його участі, при винесенні судом рішення покладався на розсуд суду. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України). Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч. 3 ст. 244 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, від імені позивача 03.06.2013 р. дійсно було видано дві довіреності з правом повного користування та розпорядження транспортними засобами BMW X6 державний номер [NUMBER] та Lexus LX570 державний номер [NUMBER] на ім'я [PERSON] (а.с.93,98). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що, на момент вчинення оспорюваних правочинів, позивач був відсутній на території України. Відповідно до листа № 0.254-1501/0/15-14 від 31.01.2014 р. щодо перетинання державного кордону України, громадянин Республіки Коста - Рика [PERSON], [INFO], 01.04.2013 р. в'їхав на територію України, по паспорту серії [NUMBER] та виїхав за межі України 12.05.2013 р., іншої інформації немає (а.с.63). Згідно із наданою представником позивача копією Протоколу судочинства залу судових засідань : 26/13 Екстрадиція 15/13 J.C.I. 5, що виданий 07.03.2014 р. в Мадриді Д-р Консепсьон Лопес де Онтанар Фернандес Рольд, судовим секретарем відділу 002 колегії з кримінальних справ національної судової колегії, засвідчено, що громадянин [PERSON] позбавлений волі в центральному суді першої інстанції № 5, з 24.05.2013 р. був затриманий і до сьогоднішнього дня ситуація зберігається на даний момент (а.с.105). Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу (ч. 2,3 ст. 209 ЦК України). Відповідно до п.7. Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У п. 8. даної Постанови зазначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат», не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Даючи юридичну оцінку поясненням та наявним в матеріалах справи доказам, враховуючи те, що в судовому засіданні представником позивача було надано докази на підтвердження тих обставин, що було відсутнє волевиявлення позивача під час укладання правочинів 03.06.2013 р., суд вважає, що довіреності видані від імені позивача на ім'я відповідача 03.06.2013 р. необхідно визнати недійсними. На підставі викладеного,

Outcome: approved