Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

У квітні 2021 року надійшла до суду позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування шкоди, пов`язаної з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 19.01.2018, приблизно о 21 год. 01 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Seat», державний номерний знак [NUMBER] у місті Києві допустив зіткнення з автомобілем марки «Acura», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень зазначених вище транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23.05.2018, у справі № 753/1807/18 водія [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На час даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Згідно Звіту Вих. № 2090 від 29.01.2018, про визначення вартості, матеріального збитку, завданого власнику КТЗ - автомобіля марки «Acura», державний номерний знак [NUMBER] , складеного оцінювачем - автотоварознавцем ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників - пошкодженого автомобіля із урахуванням ПДВ, складає 69310,16 гривень. Відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на час скоєння ДТП. 27.06.2018 МТСБУ перерахувало потерпілому [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 61928,83 грн. Враховуючи, що з моменту виплати страхового відшкодування, позивач отримав право вимоги до відповідача, яким було завдано збитки, МТСБУ просить суд стягнути з [PERSON] витрати в порядку регресу в розмірі 61928,83 грн., витрати за послуги аварійного комісара на загальну суму 840,00 грн., а разом 62 768,83 грн. та сплачений судовий збір у сумі 2 270,00 грн. 28.04.2021 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача судом направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже з огляду на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.01.2018 о 21 годині 00 хвилин, [PERSON] за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 16-б, керуючи автомобілем «Seat Leon» н/з [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та безпечної дистанції, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Hyundai Getz» н/з [NUMBER] , водій [PERSON] та з автомобілем «Acura MDX» н/з [NUMBER] , водій [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3,12.1,13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23.05.2018, у справі № 753/1807/18 водія [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На час даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. В результаті даної ДТП, що сталася з вини водія [PERSON] , був пошкоджений автомобіль марки «Acura», державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] . Згідно Звіту Вих. № 2090 від 29.01.2018, про визначення вартості, матеріального збитку, завданого власнику КТЗ - автомобіля марки «Acura», державний номерний знак [NUMBER] , складеного оцінювачем - автотоварознавцем ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників - пошкодженого автомобіля із урахуванням ПДВ, складає 69310,16 гривень. Згідно до п. 41.1. ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 27.06.2018 МТСБУ перерахувало потерпілому [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 61928,83 грн., що підтверджується платіжним дорученням. До того ж, позивачем було сплачено 840 грн. за послуги аварійного комісара на рахунок ФОП [PERSON] , відповідно до квитанції від 28.02.2018 № 902396. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч.1 ст.1191 ЦК України. Відповідно до п.п.38.2.1. п.38.2. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved