Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду із цим позовом, посилаючись на те, що у 2008 році нею для онуки [PERSON] було придбано ноутбук марки «Samsung UPR60» за 4460 грн. Онука його використовувала для навчання та розваг. У 2015 році ноутбук зламався, а на його ремонт коштів не було. Відповідачка [PERSON] запропонувала відремонтувати ноутбук та залишити його на деякий час для користування. Відповідачка попросила відремонтувати ноутбук племінника [PERSON] На ремонт було витрачено 500 грн, а також встановлено програмне забезпечення. Коли [PERSON] попросила повернути ноутбук, а також віддати кошти на його ремонт, [PERSON] відмовилась це зробити. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Суду пояснила, що онуку виховує з 2,5 років. Онука навчалась у м. Черкасах п'ять років. Для навчання потрібно було придбати ноутбук. З цією метою продали худобу та подарували онуці 4600 грн. [PERSON] використовувала ноутбук для власних потреб. Пізніше ноутбук зламався. [PERSON] віддала ноутбук [PERSON], яка його відремонтувала та використовувала. Відповідачці було запропоновано повернути ноутбук, однак вона відмовилась. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Суду пояснила, що вирішили з чоловіком провести додому Інтернет. Донька [PERSON] дала у користування зламаний ноутбук. Ноутбук з чоловіком вирішили відремонтувати. З цією метою ноутбук дали [PERSON], який здійснив його ремонт. Пізніше донька [PERSON] сказала, що [PERSON] наказала забрати ноутбук. [PERSON] є її матір'ю з якою існує давній сімейний конфлікт. Ноутбук є в наявності, однак його не віддасть поки [PERSON] не віддасть майно, що їй належить. Свідок [PERSON] суду пояснила, що має право на ноутбук. Колись її баба, позивачка [PERSON] подарувала їй гроші за які придбала ноутбук та використовувала його на власний розсуд. Ноутбук зламався та деякий час не використовувався. Ноутбук вирішила дати своїй матері [PERSON] у користування. Дала у користування на три місяці. [PERSON] сказала, що [PERSON] цей ноутбук більше не віддасть та вирішила його забрати. Вимагала повернути ноутбук, однак [PERSON] сказала, що поки [PERSON] не поверне належне майно, ноутбук не віддасть. За цим фактом зверталась до поліції. Ноутбук давала поламаний. Стверджує, що [PERSON] подарувала їй грошові кошти у розмірі 4600 грн. Ці кошти прийняла. Пізніше будучи студенткою за подаровані кошти придбала ноутбук. Ноутбук дала [PERSON] у 2015 році. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що згідно товарного чека № 274818 від 25 листопада 2008 року, а також квитанції від 25 листопада 2008 року, цього дня було придбано ноутбук «Samsung» вартістю 4299 грн, а також портфель до нього вартістю 161 грн (а. с. 5). У 2008 році [PERSON] подарувала [PERSON] грошові кошти у розмірі 4600 грн. [PERSON] прийняла дарунок та за ці кошти було придбано ноутбук та портфель до нього. Ці обставини сторонами визнаються, [PERSON] також ці обставини підтверджує. Отже, можливо стверджувати, що спірний ноутбук належить [PERSON], яка є свідком у цій справі. За змістом ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Вищезазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння. Предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Важливою умовою звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин. У цій справі позивачка [PERSON] не є власником спірного майна, а відтак не може вимагати суд витребувати це майно з чужого незаконного володіння. Між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] не виникало будь-яких правовідносин з приводу предмету спору, а тому цей позов є необґрунтованим в задоволенні якого повинно бути відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed