Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, просив:стягнути з Державного вищого навчального закладу «Національного Авіаційного Університету Слов'янський коледж на його користь позивача заборгованість по виплаті стипендії у розмірі 18659 грн., а також судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на те, що він є студентом НАУ Слов'янський коледж з 01.09.2011 за державним замовленням. Батько позивача - [PERSON] мав стаж роботи під землею більше 21 року станом на 17.10.2016, у зв'язку з цим позивач має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, відповідно до Закону «Про підвищення престижності шахтарської праці». Проте, згідно з довідками, виданими НАУ Слов'янський коледж про доходи вбачається ,що фактично з січня 2013 року по червень 2015 року позивачу [PERSON] виплачувалася стипендія розмір якої є значно нижчим за розмір прожиткового мінімума встановленого для непрацездатних осіб, враховуючи вимоги Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті стипендії в сумі 18659 грн. В ході розгляду справи було змінено відповідача Національний Авіаційний Університет Слов'янський коледж на Національний авіаційний університет. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в ньому, просив задовольнити позовні вимоги повністю . Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі згідно з запереченням у яких представник Національного Авіаційного Університету пояснив, що НАУ не має права на виплату вказаної в позовній заяві стипендії за рахунок загального чи спеціального фондів, оскільки джерела фінансування для її виплати відсутні. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку Судом встановлено, і це не заперечувалося сторонами, що [PERSON] з 01.09.2011 був зарахований студентом 1 курсу Національного Авіаційного Університу Слов'янський коледж за спеціальністю «обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів» денної форми навчання. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO] у м. Добропілля Донецької області. У свідоцтві про народження серії [NUMBER], виданому відділом реєстрації актів громадського стану м. Добропілля Донецької області. 23.12.1994 року, батьком позивача зазначений [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Згідно з довідкою ВСП «Шахтоуправління»Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» за №602 від 17.10.2016 року, [PERSON] працює на ВСП «Шахтоуправління»Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» у шахті. Стаж його роботи на підземних роботах з повним робочим днем під землею станом на 17.10.2016 складає 21 років, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON]. Відповідно до довідки про доходи [PERSON], виданої НАУ Слов'янський коледж 27.08.2004 року №192, студенту [PERSON] було виплачено стипендію за період січень 2013 року - грудень 2013 року в розмірі 6600,00 грн. січень 2014 року- грудень 2014 року в розмірі 7200,00; січень 2015 року-червень 2015 року в розмірі 3300 грн. Встановивши зазначені обставини справи, перевіривши розрахунок невиплаченої суми стипендії, наданий стороною позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 №345-VI шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Відповідно до статті 61 Закону України «Про освіту» фінансування державних навчальних закладів та установ ,організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Відповідно до ст.51 Закону України «Про освіту» вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти відповідно мають гарантоване державою право на: забезпечення стипендіями, гуртожитками, інтернатами в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, Порядок призначення і виплати стипендій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року №882 є підзаконним нормативно-правовим актом, який не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки пізніше прийнятим Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу, встановлено інший, більш високий рівень стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачеві, як сину шахтаря зі стажем роботи під землею понад 15 років, з початку навчання (01.01.2013 по 30.06.2015) повинна була призначена стипендія в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проте виплачувалася стипендія на загальних підставах, тобто була нижчою за рівень прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на рік» для працездатних осіб складав з 01.01.2013 по 30.11.2013 року - 1147 грн., а з 01.12.2013 по 31.12.2013 року - 1218 грн. Судом встановлено згідно наданої довідки отримані доходи станом на 2013 рік позивачеві була сплачена стипендія в розмірі 6600 грн замість 13835грн., 2014 року позивачеві була сплачена стипендія 7200 грн. замість 14616 грн., 2015 руку позивачеві була сплачена стипендія у розмірі 3300грн. замість 7308 грн. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір.

Outcome: approved