Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

У липні 2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вони з відповідачем перебували у шлюбі. Від шлюбу народилась донька [PERSON], 27 травня 2008 року. Після розірвання шлюбу, дитина залишилась проживати разом з матірю. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 23 жовтня 2014 року з [PERSON] на користь позивачки на утримання дитини були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час, сума аліментів, що була стягнута з відповідача на утримання дитини, не є достатньою для повноцінного розвитку дитини, оскільки позивачка перебуває у відпустці по догляду за другою дитиною, а батько дитини здоровий та працездатний, отже може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. За таких обставин, позивачка просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які були стягнуті рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2014 року з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], зі стягненням у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. на місяць на стягнення у частці від заробітку (доходу) [PERSON] у розмірі 1/4 частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання не зявилась, подала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, в якій вказав, що згоден сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі\~ 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~ Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з такого. Судом встановлено, що позивачка є матірю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І - НО №195532, актовий запис № 410. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 23 жовтня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 19 вересня 2014 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-НО №434718, встановлено, що 26.09.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №549. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Пейкерт». Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО №714662 від 19 серпня 2016 року вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] 13 серпня 2016 року народилась донька [PERSON]. З довідки №1191, виданої головою КСН МКР «Курчатово» вбачається, що Ємець [PERSON], [INFO], мешкає разом за адресою: М. Маріуполь, вул. Жигулівська, буд.107 разом з дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов'язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. З огляду на викладене слід дійти висновку про наявність підстав задоволення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved