overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS], власником якого вона, а також про примусове зняття з реєстраційного обліку відповідача. На обгрунтування позову вказала, що відповідач, місце проживання якої зареєстроване за вказаною адресою, з 2013 року в цьому будинку не проживає та ним не користується. Уточнивши заявлені позовні вимоги, остаточно просила про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її та її представника відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала, справу просила слухати за її відсутності. Вивчивши доводи позовної заяви, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого по за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим на підставі рішення виконкому Новоодеської міської ради від 13.12.2000 р. № 228 ( реєстровий №4499 від 18.12.2000 р. реєстрова книга №34 Вознесенське БТІ). Довідкою №26532 від 18.07.2017 р. виконавчого комітету Новоодеської міської ради підтверджено, що [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] та до складу її сімї входять та є зареєстрованими [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] При цьому вказано, що [PERSON] (онук), [PERSON] (син), [PERSON] (онука) там фактично не проживають. Викладені в позові обставини щодо не проживання відповідача у належному позивачу будинку з 2013 року, тобто більше 1 року до моменту звернення до суду із позовом, не заперечувалися відповідачем, яка подала заява про визнання позову. Положеннями ст.. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України, визнання члена сім'ї власника житла таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням, можливе внаслідок відсутності цієї особи в цьому приміщені понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON], місце проживання якої зареєстроване за адресою: [ADDRESS], за вказаною адресою не проживає більше 1 року без поважних причин, що визнано нею та про не заперечення позову подано заяву, вона є особою, що втратила право користування цим будинком. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, постійних сварок, що призвело до припинення шлюбних відносин. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення та про розгляд справи за її відсутності, заперечивши щодо можливості примирення сторін. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, просив справу слухати за його відсутності, проти можливості примирення заперечив, не заперечуючи обставин, викладених у позові. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 16.02.2013 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Виконавчим комітетом Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 16.02.2013 р.) Сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане Виконавчим комітетом Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 22.04.2013). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено, проти можливості примирення заперечують обидва з подружжя. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню із залишенням після розірвання шлюбу позивачу прізвища [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» звернувся до суду із даним позовом мотивуючи його тим, що 18.02.2016 р. о 7 годині 10 хвилин на 18 км автодороги Київ - Одеса, трапилось ДТП за участю -транспортних засобів Toyota Land Cruiser д.н.з АА7359МО під керуванням [PERSON] (власник - TOB «ВІА - ТУР») та ЗИЛ-ММ34502, д.н.з 19779КМ під керуванням [PERSON] (власник - [PERSON] Транспортний засіб Toyota Land Cruiser д.н.з АА7359МО застраховано згідно договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 03.0004419 від 25 червня 2015 року у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (далі - ПрАТ «СК Саламандра-Україна»). 25 травня 2017 року між ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» та ТОВ «Маркс.Капітал» був укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/25.05.2017 від 25.05.2017 р. (далі - Т:говір), щодо придбання права вимоги за грошовими зобовязаннями, які виникли, згідно п. 84 Додатку до Договору № 01/25.05.2017 від 25.05.2017 р. ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра - Україна» до [PERSON]. [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» є зареєстрованою фінансовою установою, яка здійснює свою діяльність відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 07.07.2011 року. Одним із видів діяльності товариства є надання послуг факторингу. В порядку та на умовах, визначених п. 1.2. Договору Факторингу : «Фактор займає місце Клієнта (як Кредитора) по всім Регресним вимогам Кліеєнта згідно Додатку № 1 до Договору, у тому числі права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі. Права за Регресними вимогами переходять від Клієнта до Фактора з моменту набрання чинності даним Договором». Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ЗИЛ-ММ34502, д.н.з 19779КМ застрахована згідно Полісу серія АЕ № 3664564 в ПрАТ «Київський страховий дім». 13.07.2016 р. постановою Києво - Святошинського районного суду Київської області, було встановлено, що [PERSON] керуючи транспортним засобом ЗИЛ-ММ34502, д.н.з 19;779КМ при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, чим допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. В результаті дтп, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] народження. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували вдруге шлюб 24 лютого 2007 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 189. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] народження. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся в суд з даним позовом. В обгрунтування позову послався на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 30.10.2008 року. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, втратили один до одного почуття любові та поваги. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідна. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Також відповідно до ч.4ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обгрунтування позову послався на те, що 05.03.2005 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від спільного життя у сторін є троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що протягом останніх місяців шлюбні відносини погіршилися, постійні сварки та скандали відбувались у присутності дітей. Відповідач зустрічається з іншим чоловіком та не бажає надалі перебувати з ним у шлюбних відносинах. Вважає, що їхня сімя існує лише формально, намагання зберегти шлюб не дали позитивного результату. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначила, що проти розірвання шлюбу на заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.05.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 006132. Від спільного життя у сторін є син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO],що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалось, у сімї часто виникали сварки та непорозуміння, позивач зазначає, що відповідач має іншого чоловіка, примирення між ними неможливе. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. З січня 2015 року сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 11). Відповідач у судове засідання не з'явилась, подала до суду клопотання, в якому зазначила, що позов визнає, просить розглядати справу у її відсутність (а.с. 12). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 грудня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З позовної заяви вбачається, що сторони з січня 2015 року не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. З заяви відповідача вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явився, у матеріалах справи міститься заява, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 5). Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 10). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 04.08.2006 року Виконавчим комітетом Щастинської міської ради Жовтневого району м. Луганська, про що складено актовий запис № 44. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала про те, що позов визнає та підтримує, просить розірвати шлюб, укладений з позивачем. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 04.08.2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Щастинської міської ради Жовтневого району м. Луганська, про що складено актовий запис № 44, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони у справі мають доньку - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Протягом тривалого строку сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що вони з відповідачем [PERSON] уклали шлюб 03 червня 2014 року який зареєстрований виконавчим комітетом Єлізарівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що подальше спільне проживання неможливе, в сім'ї склалась психологічна несумісність, що призводить до постійних конфліктів. Позивач в судове засідання не зявився до суду надав заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та здійснювати розгляд без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони уклали шлюб 03 червня 2014 року. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Єлізарівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 13 червня 2017 року. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до\~ст. 112 ч. 2 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved