Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначала, що 23.06.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у справі. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. З травні 2013 року їх сім'я фактично розпалася і відповідач припини приймати участь у вихованні дітей, виконує свої батьківські обов'язки виключно за її проханням. Матеріальну допомогу на забезпечення умов проживання дітей в добровільному порядку не надає, утримує дітей на власний розсуд Посилаючись на те, що відповідач працює та має можливість надавати допомогу на утримання дітей, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Також пояснила, що відповідач протягом окремого проживання надавав їй за їхньою усною домовленістю і матеріальну допомогу і допомогу по вихованню дітей, проте на даний час вона бажає визначити аліменти на дітей рішенням суду для того, щоб ці аліменти сплачувались стабільно і кожного місяця. Відповідач у судовому засіданні проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку не заперечував, проте заперечував викладені позивачем факти щодо того, що він не приймає участі у вихованні дітей і не надає їм матеріальної допомоги. Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] 23.06.2007 року зареєстрували шлюб, про що Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було зроблено актовий запис № 214. Сторони від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які в даний час проживають разом із матір'ю. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У силу ст. ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дітей, аліменти присуджуються за рішенням суду в долі від доходу їхньої матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі. Таким чином судом встановлено, що позивач має право на отримання аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дітям допомогу, достатню для задоволення їх розумних потреб, виходячи з їх віку, стану здоров'я та матеріального становища. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи встановлені обставини, з урахуванням визнання відповідачем позову про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне та справедливе, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved