Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

У квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 21 вересня 2013 року виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за актовим записом №78. Від цього шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На тепершній час шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Вважає, що подальше збереження їх родини недоцільне і тому просив шлюб розірвати. 05 травня 2018 року до суду з відділу обліку та моніторингу місця мешкання ГУДМС в Харківській області надійшли відомості щодо місця мешкання відповідача. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні на 07 червня 2018 року. 07 червня 2018 року позивач надав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 червня 2018 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 липня 2018 року. Відповідач у судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала. За таких обставин, у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення. Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Від цього шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27 травня 2014 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області (а.с.4-5). Судом встановлено, що сторони на теперішній час припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають залишенню за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved