Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про стягнення сплаченого гонорару у зв`язку з невиконанням умов договору. Позовна заява мотивована тим, що 17 вересня 2019 року між [PERSON] , який є її чоловіком, та адвокатом [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги, а 13 листопада 2019 року між нею та адвокатом [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги її чоловіку [PERSON] , який перебував в Чернігівському СІЗО. Відповідно до умов вказаних договорів відповідач, як особа, яка здійснює адвокатську діяльність, брав на себе зобов`язання представляти інтереси її чоловіка [PERSON] в державних органах, зокрема, в правоохоронних органах та суді. На виконання умов договору від 17 вересня 2019 року нею було сплачено відповідачу завдаток у розмірі 2500 грн, а 20, 30 жовтня та 10 листопада 2019 року гонорар у розмірі 5000 грн, 500 грн та 400 грн відповідно, а 15 листопада 2019 року сплачено 2000 грн по договору від 13 листопада 2019 року. 26 грудня 2019 року на підставі кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в Чернігівській області право на зайняття адвокатською діяльністю [PERSON] припинено згідно з п.4 ч.1 ст.32 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». На даний час відповідач умови договорів не виконав, правової допомоги її чоловіку не надав, а тому просить стягнути з відповідача на її користь сплачені на виконання умов договорів про надання правової допомоги грошові кошти в розмірі 10400 грн. та судові витрати. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовну заяву, посилаючись на обставини викладені у ній, просили задовольнити позовну заяву в повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за договорами про надання правової допомоги в повному обсязі, відповідачем не доведено скільки часу він витратив на надані послуги, вважають, що сплачена сума гонорару за договорами про надання правової допомоги повинна стягуватись на користь позивачки, оскільки кошти є спільною сумісною власністю подружжя, і саме вона здійснювала оплату адвокатських послуг, в тому числі і за договором про надання правової допомоги від 17 вересня 2019 року, укладеним з [PERSON] , її чоловіком, а також вважають встановленим факт несумлінного виконання відповідачем своїх обов`язків, передбачених договорами про надання правової допомоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що договір про надання правової допомоги від 17 вересня 2019 року укладався з [PERSON] , а не з позивачкою, а тому вона не є належним позивачем в цій частині позовних вимог; не заперечує, що за договором від 17 вересня 2019 року він отримав 2500 грн авансу, всі інші платежі в сумі 5900 грн надходили на відшкодування фактичних витрат, понесених ним у зв`язку з виконанням даної угоди; на виконання умов договору про надання правової допомоги від 17 вересня 2019 року ним було зібрані характеризуючі дані на засудженого [PERSON] , підготовлено та подану апеляційну скаргу на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2019 року, подавалися клопотання до суду апеляційної інстанції, брав участь у судових засіданнях. Зазначив також про те, що згідно з обраною тактикою захисту її чоловіка були певні домовленості з потерпілими, від імені яких ним також вчинялися певні дії, подавалися підготовлені ним відповідні заяви до суду, про що позивачка була обізнана й погоджувалась з цим. Оскільки під час апеляційного оскарження вироку суду від 29 серпня 2019 року [PERSON] вчинив новий злочин, до нього ( [PERSON] ) було застосовано запобіжний захід у вигляді взяття під варту, в зв`язку з чим 13 листопада 2019 року було укладено договір про надання правової допомоги [PERSON] з його дружиною [PERSON] (позивачкою у даній справі), за даним договором від отримав від [PERSON] аванс у розмірі 2000 грн, а кінцевий розрахунок за вказаним договором за домовленістю з клієнтом мав бути проведений за результатами справи. На виконання вказаного договору він подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді про обрання стосовно [PERSON] запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, брав участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції за даною апеляційною скаргою, брав участь у слідчих діях під час досудового розслідування кримінального провадження, знайомився з матеріалами кримінального провадження, робив копії документів, брав участь у підготовчому засіданні в суді першої інстанції, подавав клопотання про зміну запобіжного заходу, 09 січня 2020 року прибув у судове засідання на судовий розгляд кримінального провадження, де й дізнався про те, що його позбавили права на заняття адвокатською діяльністю. Доводи позивачки щодо неналежного виконання договорів вважає безпідставними, оскільки позбавлення його права на заняття адвокатською діяльністю жодним чином не стосується прав позивача та її чоловіка, за вказаними договорами він отримав авансовано гонорар та кошти на відшкодування понесених ним фактичних витрат, пов`язаних з наданням послуг, він дійсно не довів справи до кінця у зв`язку з припинення права на заняття адвокатською діяльністю, в зв`язку з чим не наполягав на проведенні з ним остаточного розрахунку. Також зазначив, що сума гонорару за весь обсяг і час роботи адвоката на момент укладення договорів з позивачкою та її чоловіком не визначалися, оскільки неможливо передбачити весь обсяг роботи і час, який буде витрачений адвокатом, у тих випадках, коли розмір гонорару визначається на момент укладення договору за весь обсяг робіт, то сума гонорару зазначається у договорі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, на даний час перебуває в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», заяв про розгляд справи з його участю в режимі відеоконференції або за його відсутності суду не надав, подав письмові пояснення, в яких зазначив про те, що він не заперечує проти задоволення позову та стягнення суми гонорару з відповідача на користь його дружини, оскільки кошти є спільною сумісною власністю подружжя, вважає, що за договорами про надання правової допомоги адвокат не виконав свою роботу. Заслухавши позивача та її представника, відповідача, дослiдивши та оцінивши надані учасниками справи докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст. 4 ЦПК України також гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до положень частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що адвокатом [PERSON], що діяв на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [NUMBER] від 09 жовтня 2009 року, було укладено договори про надання правової допомоги від 17 вересня 2019 року з [PERSON] , а 13 листопада 2019 року з [PERSON] , відповідно до умов яких адвокат взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу [PERSON] в обсязі та на умовах, передбачених даними договорами. Відповідно до п.2.1, 2.2, 3.1 умов зазначених Договорів,

Outcome: dismissed