Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк»), третя особа, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , про захист прав споживачів, стягнення процентів нарахованих за договорами банківських вкладів та штрафних санкцій. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 09 листопада 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено рішення, яке набрало законної сили 20.11.2015, у цивільній справі № 369/7392/15-ц про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» про заміну сторони у зобов`язанні та визнання права власності на кошти, а саме: змінено кредитора у зобов`язанні, що виникло між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі укладеного договору банківського вкладу від 17.04.2015 № SAMDNWFD0070572231801 з [PERSON] на користь [PERSON] ; змінено кредитора у зобов`язанні, що виникло між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі укладеного договору банківського вкладу від 17.04.2015 № SAMDNWFD0070578475800 з [PERSON] на користь [PERSON] ; визнано за [PERSON] право власності на грошові кошти, що знаходяться на рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк», відкритих на ім`я [PERSON] за договором банківського вкладу від 15.04.2015 № SAMDNWFD0070572231801 із сумою вкладу 200 000 (двісті тисяч) грн. та договором банківського вкладу від 17.04.2015 № SAMDNWFD0070578475800 із сумою 5000 (п`ять тисяч) дол. США. 27.10.2016 Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено рішення по справі № 369/3904/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог - [PERSON] про захист прав споживачів, згідно якого на користь [PERSON] було стягнуто грошові кошти відповідно до договору банківського вкладу від 15.04.2015 № SAMDNWFD0070572231801 у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн. та грошові кошти відповідно до договору банківського вкладу від 17.04.2015 № SAMDNWFD0070578475800 у розмірі 5000 (п`ять тисяч) дол. США та стягнуто неустойку у вигляді пені у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. за договором від 15.04.2015 № SAMDNWFD0070572231801 та у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. за договором від 17.04.2015 № SAMDNWFD0070578475800. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25.04.2017 по справі № 369/3904/16-ц рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у вищезазначеній справі залишено без змін. Позовні вимоги щодо стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» відсотків за договорами банківських вкладів, стягнення штрафних санкцій у вигляді 3% річних та інфляційних втрат Ковальчуком Василем Івановичем у справі № 369/3904/16-ц не заявлялися. Крім того, не заявлялась також і вимога щодо стягнення упущеної вигоди, яку б отримав [PERSON] у разі вчасного повернення належних йому коштів ПАТ КБ «Приватбанк». Проаналізувавши правові норми, позивачем зазначено, що у разі несвоєчасного виконання банком грошового зобов`язання, останній повинен повернути вкладникам депозитні кошти з процентами по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Листом від 21.12.2015 позивачем було повідомлено ПАТ КБ «Приватбанк» стосовно прийнятого рішення Києво-Святошинський районним судом Київської області від 09.11.2015 щодо заміни кредитора у зобов`язаннях та визнання права власності на кошти з проханням замінити кредитора та перевести договори банківського вкладу від 15.04.2015 № SAMDNWFD0070572231801 із сумою вкладу 200 000 (двісті тисяч) грн. та від 17.04.2015 № SAMDNWFD0070578475800 із сумою 5000 (п`ять тисяч) дол. США на його ім`я та з моменту прийняття рішення судом нараховувати усі проценти за договорами банківських вкладів на його рахунок. З метою отримання коштів, [PERSON] було направлено заяву від 23.12.2015 до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогою повернення належних йому грошових коштів, що розміщені на рахунках в ПАТ КБ «ПриватБанк» в національній та іноземній валюті. Заява банком була проігнорована. Жодної відповіді не отримано, кошти не повернуто ні в натурі, ні шляхом переведення на мій особистий рахунок, проценти за договорами вказаних банківських вкладів позивачу також не нараховуються та не оплачуються. У зв`язку із вищезазначеним, позивач вказав, що датою нарахування штрафних санкцій у вигляді 3 % річних та інфляційних витрат з 23.12.2015. Крім того, [PERSON] зазначив, що відсотки за договорами банківських вкладів № SAMDNWFD0070572231801 та № SAMDNWFD0070578475800 повинні бути йому нараховані відповідно з 15.04.2015 та з 17.04.2015, тобто з дат укладення договорів банківських вкладів та на умов, визначених договорами, а саме згідно п. 25 договору № SAMDNWFD0070572231801, яким визначено 22 % річних та п. 28 договору № SAMDNWFD0070578475800, яким визначено 10,5 % річних. Щодо обґрунтування упущеної вигоди, позивач зазначив, що ним було підготовлено та направлено звернення до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (далі ПАТ «Сбербанк»), куди він мав намір покласти кошти саме у тих розмірах, які йому мав повернути ПАТ «КБ «Приватбанк», стосовно умов вкладення коштів та розміру майбутніх відсотків (дивідендів) від такого вкладу. Листом від ПАТ «Сбербанк» [PERSON] було повідомлено щодо умов вкладення коштів до цієї банківської установи та майбутніх відсотків (дивідендів). Як зазначив позивач, якби ПАТ «КБ «Приватбанк» було повернуто належні йому кошти за банківськими вкладами № SAMDNWFD0070572231801 та № [NUMBER] , з 08.04.2016 (дата наданої відповіді ПАТ «Сбербанк») він мав би можливість отримувати відсотки у розмірі 2544,92 грн. та 24,43 дол. США відповідно за договором банківського вкладу у ПАТ «Сбербанк» згідно наведених у листі умов вкладу. Таким чином, період нарахування упущеної вигоди обраховується з моменту отримання відповіді ПАТ «Сбербанк» і до моменту пред`явлення позову. Здійснивши розрахунки, позивачем нараховані відповідні штрафні санкції, у зв`язку з чим, [PERSON] просив суд стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь суму інфляційний втрат у розмірі 46\~780,00 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 15\~329,92 грн., розмір невиплачених відсотків за договором банківського вкладу від 17.04.2015 № SAMDNWFD0070578475800 29\~601,04 грн., розмір невиплачених відсотків за договором банківського вкладу від 15.04.2015 № SAMDNWFD0070572231801 95\~333,16 грн. розмір неодержаних доходів (упущеної вигоди) 47\~709,75 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2017 року було відкрито провадження у вищезазначеній справі. 03.11.2017 судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою представника відповідача. 11.12.2017 справу було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. 11.12.2017 [PERSON] була подана заява за вх. № 38732 з проханням розглянути справу без його участі. 11.12.2017 представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якої зазначив, що вищезазначеним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області було визнано право [PERSON] на депозити, однак в ньому не було зазначено про необхідність повернення вже нарахованих відсотків з моменту відкриття. На думку представника відповідача, позивач має право претендувати на відсотки лише з моменту коли він став власником депозитів. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив про змінюваність відсоткових ставок за договорами банківського вкладу № SAMDNWFD0070578475800\~та № SAMDNWFD0070572231801, у зв`язку з чим неправомірним є нарахування 22 % та 10,5 % відповідно до договорів. Заперечував проти стягнення втраченої вигоди у зв`язку із відсутністю доказів наявності упущеної вигоди. Закцентував увагу суду, що три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадках, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 19.02.2018 підготовче судове засідання було відкладено для надання часу для підготовки відзиву на позов. 10.04.2018 до канцелярії суду представником відповідача був поданий відзив на позовну заяву за вх. № 12012, повністю аналогічний за змістом до заперечень на позовну заяву від 11.12.2017. 11.04.2018 справу було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. 22.05.2018 представником позивача були подані заперечення на відзив за вх. № 17622, відповідно до яких останній просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 30.05.2018, 11.07.2018 справу було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. 21.09.2018 справу було знято з розгляду у зв`язку із відстороненням головуючого судді по справі від здійснення правосуддя. На підставі розпорядження керівника апарату «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» від 05.11.2018 № 684 було призначено повторний автоматизований розподіл даної справи. 07.11.2018 ухвалою судді Дубас Т.В. дану справу було прийнято до свого провадження та постановлено продовжити судовий розгляд за правилами загального позовного провадження. 05.12.2018 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 26.02.2019 судовий розгляд було відкладено для виклику в судове засідання третьої особи. 26.03.2019 представник позивача подав до суду письмові пояснення за вх. № 11137 ідентичні за змістом до заперечень на відзив від 22.05.2018. 28.03.2019 та 15.05.2019 судовий розгляд був відкладений. 20.03.2019 [PERSON] була подана заява за вх. № 11686 з проханням розглянути справу без його участі. В судовому засіданні позивач та його представник просили задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступні підстави. Статтею 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. У відповідності до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, 09 листопада 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено рішення, яке набрало законної сили 20.11.2015, у цивільній справі № 369/7392/15-ц про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» про заміну сторони у зобов`язанні та визнання права власності на кошти, а саме: змінено кредитора у зобов`язанні, що виникло між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі укладеного договору банківського вкладу від 17.04.2015 № SAMDNWFD0070572231801 з [PERSON] на користь [PERSON] ; змінено кредитора у зобов`язанні, що виникло між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі укладеного договору банківського вкладу від 17.04.2015 № SAMDNWFD0070578475800 з [PERSON] на користь [PERSON] ; визнано за [PERSON] право власності на грошові кошти, що знаходяться на рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк», відкритих на ім`я [PERSON] за договором банківського вкладу від 15.04.2015 № SAMDNWFD0070572231801 із сумою вкладу 200 000 (двісті тисяч) грн. та договором банківського вкладу від 17.04.2015 № SAMDNWFD0070578475800 із сумою 5000 (п`ять тисяч) дол. США. 27.10.2016 Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено рішення по справі № 369/3904/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог - [PERSON] про захист прав споживачів, згідно якого на користь [PERSON] було стягнуто грошові кошти відповідно до договору банківського вкладу від 15.04.2015 № SAMDNWFD0070572231801 у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн. та грошові кошти відповідно до договору банківського вкладу від 17.04.2015 № SAMDNWFD0070578475800 у розмірі 5000 (п`ять тисяч) дол. США та стягнуто неустойку у вигляді пені у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. за договором від 15.04.2015 № SAMDNWFD0070572231801 та у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. за договором від 17.04.2015 № SAMDNWFD0070578475800. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25.04.2017 по справі № 369/3904/16-ц рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у вищезазначеній справі залишено без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку,\~встановлених договором. Частиною 2 ст.1060 ЦК України визначено, що\~за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Як вбачається із матеріалів справи, листом від 21.12.2015 [PERSON] повідомив ПАТ КБ «Приватбанк» стосовно прийнятого рішення Києво-Святошинський районним судом Київської області від 09.11.2015 щодо заміни кредитора у зобов`язаннях та визнання права власності на кошти з проханням замінити кредитора та перевести договори банківського вкладу від 15.04.2015 № SAMDNWFD0070572231801 із сумою вкладу 200 000 (двісті тисяч) грн. та від 17.04.2015 № SAMDNWFD0070578475800 із сумою 5000 (п`ять тисяч) дол. США на його ім`я та з моменту прийняття рішення судом нараховувати усі проценти за договорами банківських вкладів на його рахунок. 23.12.2015 [PERSON] було направлено заяву до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогою повернення належних йому грошових коштів, що розміщені на рахунках в ПАТ КБ «ПриватБанк» в національній та іноземній валюті. Заява банком була проігнорована, матеріали справи не містять відповіді на неї. У відповідності до ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу із спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника; за договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти (ч.ч.5, 6\~ст.1061 ЦК України). Сторонами договору банківського вкладу є боржник і кредитор, а зобов`язання банку виплачувати проценти на суму вкладу не є нерозривно пов`язаним з особою вкладника, зобов`язання банку не припиняється внаслідок заміни кредитора та триває до моменту фактичного повернення коштів. Враховуючи положення ст. 1061 ЦК України, суд приходить до висновку про нарахування позивачу процентів з 15.04.2015 та з 17.04.2015, тобто з дат укладення договорів банківських вкладів та на умов, визначених договорами, а саме згідно п. 25 договору № SAMDNWFD0070572231801, яким визначено 22 % річних та п. 28 договору № SAMDNWFD0070578475800, яким визначено 10,5 % річних. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не приймає до уваги твердження представника про помилковість нарахування 22 % та 10,5 % за договорами банківських вкладів, оскільки, хоча договорами банківського вкладу від 15.04.2015 та від 17.04.2015 передбачено зміну процентної ставки, проте представником відповідача не надані належні, відповідно оформлені (з посиланням на внутрішні документи банку, або дані викладені на сайті) докази зміни такої ставки, та розміри ставки на які були змінені, передбачені в договорах, ставки. Крім того, представником ПАТ КБ «Приватбанк» не надано власного розрахунку по нарахуванням процентів за договорами № SAMDNWFD0070572231801 та № SAMDNWFD0070578475800 за період та за ставками, вказаними у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст. 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд встановив, що позивач звернувся до банку із заявою про повернення вищезазначених банківських вкладів, проте банк не повернув кошти позивачу, чим порушив свої грошові зобов`язання. Враховуючи те, що датою вимоги [PERSON] до банку про повернення грошових коштів за договорами банківського вкладу є 23.12.2015, то суд приходить до висновку про нарахування штрафних санкцій у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат саме з вищевказаної дати. Прийнявши до уваги як належний, наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій, суд приходить до висновку про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача суму інфляційний втрат у розмірі 46\~780,00 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 15\~329,92 грн. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обстави, якби її право не було порушене (упущена вигода). Щодо обґрунтування упущеної вигоди, слід зазначити, що [PERSON] було підготовлено та направлено звернення до ПАТ «Сбербанк» стосовно умов вкладення коштів та розміру майбутніх відсотків (дивідендів) від такого вкладу. Листом від ПАТ «Сбербанк» [PERSON] було повідомлено щодо умов вкладення коштів до цієї банківської установи та майбутніх відсотків (дивідендів). Як зазначив позивач, якби ПАТ «КБ «Приватбанк» було повернуто належні йому кошти за банківськими вкладами № SAMDNWFD0070572231801 та № [NUMBER] , з 08.04.2016 (дата наданої відповіді ПАТ «Сбербанк») він мав би можливість отримувати відсотки у розмірі 2544,92 грн. та 24,43 дол. США відповідно за договором банківського вкладу у ПАТ «Сбербанк» згідно наведених у листі умов вкладу. Таким чином, нарахування упущеної вигоди розпочинається з моменту отримання відповіді ПАТ «Сбербанк» і до моменту пред`явлення позову та становить 47\~709,75 грн. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, що відсутність упущеної вигоди у зв`язку з тим, що в ПАТ КБ «Приватбанк» існували депозитні програми з вищими відсотковими ставками, оскільки покладення грошових коштів на депозит може здійснюватися у будь-якій банківській установі, яка надає дані послуги, і вибір банка є правом особи, яка вкладує кошти. Вирішуючи спір, суд, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 704,80 грн., оскільки [PERSON] звільнений від сплати судового збору за подання позову. Отже, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, приходить до висновку про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 15,16, 22, 525, 526, 610, 625, 1058, 1060, 1061 Цивільного кодексу України, ст. ст.\~12,\~13,\~76-82, 141,\~263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved