Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 18 серпня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем був укладений Кредитний договір № б/н. Відповідно до умов Кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати на користь банку проценти за користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом. Вказали, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору в розмірі 41 549 грн. 79 коп., а саме: - 4 460 грн. 70 коп. - заборгованість за кредитом; - 31 484 грн. 34 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 150 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1 954 грн. 75 коп. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві просить розглядати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість. Вказав, що жодних доказів наявності заборгованості, її розміру, вірності нарахування та нарахованих сум до сплати позивачем не надано, також позивачем не надано доказів того, що взагалі відповідачка отримувала грошові кошти в борг. Також просив застосувати строки позовної давності до даних правовідносин. Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 18 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір № б/н з Умовами та правилами надання батьківських послуг (а.с. 5-31). Відповідно до умов якого, Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ( а.с. 5). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У відповідності до п. 1.1.2.5. Умов та правил надання батьківських послуг відповідач зобов'язався виплачувати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, перевищення платіжного ліміту, а також виплачувати комісію на умовах, передбачених вказаним Договором. Згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил надання батьківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до п. 1.1.5.32, 2.1.1.7.6. Умов та правил надання батьківських послуг при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому зобов'язанню, передбаченого договором, більше ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було надано відповідачу кредитні ресурси в повному обсязі, однак, на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, останній, отримавши та використавши кредитні ресурси, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом сплати відсотків не виконав. У зв'язку з чим станом на 30.09.2016 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 41 549 грн. 79 коп. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив норми законодавства та умови кредитного договору. Позивачем було надано розрахунки по заборгованості за вказаним кредитом ( а.с. 3-4) та виписки за позичковим рахунком [PERSON] ( 85-93), з якими суд погоджується. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Представник відповідача у судовому засіданні не навів належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у відповідача на день розгляду справи не існує заборгованості по договору, не спростував розрахунки заборгованості, надані позивачем, свої розрахунки не надав. Що стосується посилання представника відповідача на те, що позивачем не доведено факту видачі відповідачці кредитних коштів та [PERSON] взагалі не отримувала дані кошти, то слід зазначити, що дані твердження спростовуються тим, що сама відповідачка протягом дії кредитного договору сплачувала кошти на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк», що вбачається з розрахунку заборгованості. Враховуючи вищевикладене, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про доведеність позивачем факту порушення відповідачем його прав, у зв'язку з чим суд вважає, що наявні правові підстави для їх захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми бору за кредитним договором, що узгоджується із ст. 16 ЦК України та ст.ст. 1046, 1049 ЦК України. Як вже зазначалося вище, судом встановлено, що на даний час сума боргу відповідача перед позивачем становить 41 549 грн. 79 коп. і саме такий її розмір підлягає до стягнення. Суд не приймає до уваги заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, виходячи з наступного. Так статті 256, 257 ЦК України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Виходячи з характеру правовідносин, які виникли між сторонами суд приходить до висновку, що до них підлягає застосуванню саме загальна позовна давність. Відповідно до статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. За приписами статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. З довідки Банку вбачається, що строк дії кредитної картки до 11/16 ( а.с. 84). Представник відповідача вважає, що оскільки договір було укладено 18.08.2012 року, то з наступного місяця розпочався перебіг строку позовної давності, так як відповідачка не сплачувала кредит, який за загальними правилами повинен був закінчитись у вересні 2015 року. В той же час судом встановлено, а представником відповідача не спростовано, що 23 та 30.12.2013 року відповідачем було частково погашено суму заборгованості (а.с. 3 зворот). Стаття 264 ЦК України визначає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач здійснивши 30.12.2013 року часткове погашення боргу тим самим вчинив дії, що свідчать про визнання ним такого боргу і цим перервав перебіг позовної давності, а тому твердження представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача на підставі ст. ст. 526, 611 ЦК України слід стягнути на користь позивача 41 549 грн. 79 коп., а саме: - 4 460 грн. 70 коп. - заборгованість за кредитом; - 31 484 грн. 34 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 150 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1 954 грн. 75 коп. - штраф (процентна складова). Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 378 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved