Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, у якому, з врахуванням уточненої позовної заяви у новій редакції від 15.09.2016, просив суд стягнути солідарно на його користь відшкодування майнової шкоди у розмірі 60422435 грн. 70 коп. та сплачену суму судового збору у розмірі 6890 грн. 00 коп. /а. с. 41/. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 25.09.2009 між ним та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено договір про залучення грошових коштів на умовах субординованого боргу на суму вкладу 1 800 000 доларів США зі строком до 25.09.2019, та виплатою процентів за ставкою 13% річних. Позивач зазначив, що 22.04.2015 він звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М. А. із заявою про акцептування вимог кредитора, яка не була задоволена. Позивач вказав, що відповідач у справі [PERSON] є опосередкованим власником істотної участі у ПАТ «ВіЕйБі Банк», оскільки є одноосібним власником Компанії Квікком Лімітед (Quickcom Limited), якій належить 86,7780 % частки у статутному фонді банку /а. с. 11/. Таким чином [PERSON] є пов'язаною з банком особою у розумінні ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», отже, несе відповідальність перед позивачем за неповернення банком вкладу та нарахованих відсотків. Позивач у судове засідання не з'явився, його представник у судовому засіданні позов підтримав, з підстав, викладених у ньому, та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Відповідач Компанія Квікком Лімітед повідомлявся належним чином про час, дату, місце розгляду справи, до суду представника не було направлено, також не повідомлено про причини неявки, заяви, клопотання не були подані до суду. Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, 08.09.2016 до суду надійшли письмові пояснення, у яких третя особа не заперечує проти задоволення позову /а. с. 20-21/. Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, повно та об'єктивно оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку. Так, згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25.09.2009 між позивачем та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір про залучення грошових коштів на умовах субординованого боргу на суму вкладу 1 800 000 доларів США строком до 25.09.2019 та виплатою процентів за ставкою 13% річних /а. с. 7-8/. Факт внесення вкладником коштів на вкладний рахунок не оспорюється відповідачами. Як вбачається з письмових пояснень третьої особи, на підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 № 733 «Про віднесення ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» Джуса Ю. М. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування № 128 з 24.11.2014 повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» передано Славкіній М. А. 17.02.2015 виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення № 35 від про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» Славкіної М.А. до 20.03.2015 /а. с. 20-21/. 22.04.2015 представник позивача звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М. А. із заявою про акцептування вимог кредитора, яка не була задоволена /а. с. 9/. Відповідно до листа № 15-16323 від 22.06.2015, за підписом Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М. А., на звернення позивача від 19.06.2015 № 3379, залишок коштів з врахуванням нарахованих процентів за договором про залучення грошових коштів на умовах субординованого боргу від 25.09.2009 складав суму у розмірі 2 439 339 доларів США 35 центів /а. с. 10/. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Частинами 1, 3 ст. 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклади фізичних осіб банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23.02.2012 встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 вказаного Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Водночас, обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті (абзац 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Частинами 1, 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. У відомостях вказується інформація про місце та строк приймання вимог кредиторів (п. 5 ч. 3. ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Частиною 5 ст. 45 цього Закону визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 49 вказаного Закону Фонд, припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Статтею 52 цього Закону встановлено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів. Задоволення вимог кредиторів здійснюватиметься за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку в порядку та черговості, що передбачена частиною першою статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 37 Закону України «Про банки і банківську діяльність», що вищим органом управління банку є загальні збори учасників банку, що вирішують будь-які питання діяльності банку. Виконавчим органом банку, що здійснює поточне управління, є правління банку. За статтю 40 Закону, правління банку очолює голова правління, який керує роботою правління банку та має право представляти банк без доручення. Голова правління банку несе персональну відповідальність за діяльність банку. Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону, керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку. Згідно з ст. 43 Закону, при виконанні своїх обов'язків відповідно до вимог цього Закону керівники банку зобов'язані діяти на користь банку та клієнтів і зобов'язані ставити інтереси банку вище власних. Зокрема, керівники банку зобов'язані: 1) ставитися з відповідальністю до виконання своїх службових обов'язків; 2) приймати рішення в межах наданих повноважень; 3) не використовувати службове становище у власних інтересах; 4) забезпечити збереження та передачу майна та документів банку при звільненні керівників з посади. Крім цього, ч. 1 ст. 52 Закону визначено, що пов'язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини. Відповідно до ст. 2 Закону, істотна участь - пряме та/або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу та/або права голосу акцій, паїв юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи. Особа визнається власником опосередкованої істотної участі незалежно від того, чи здійснює така особа контроль прямого власника участі в юридичній особі або контроль будь-якої іншої особи в ланцюгу володіння корпоративними правами такої юридичної особи. За приписами ст. 58 Закону , учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Пов'язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду. Відповідно до ч. 10 ст. 69 Закону, банк зобов'язаний не пізніше 30 квітня наступного за звітним року оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом із аудиторським висновком, а також інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про власників істотної участі у банку шляхом публікації в періодичних виданнях та/або поширення як окремих друкованих видань чи розміщення в мережі Інтернет. Звертаючись до суду з позовом до відповідача позивач вказав, що [PERSON] є власником істотної участі ПАТ «ВіЕйБі Банк», тобто є пов'язаними з банком особою, у розумінні ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та несе відповідальність перед позивачем за неповернення банком вкладу та нарахованих відсотків. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку. Тобто лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку, продажу майна банку та задоволення вимог кредиторів в процесі ліквідації банку в порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданих кредиторам збитків. Передбачене ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» покладення відповідальності на власників істотної участі банку у випадку визнання його неплатоспроможним не є автоматичним. Така відповідальність має бути застосована до власників істотної участі лише за наявності їх вини у настанні неплатоспроможності банку. Таким чином, вимагаючи стягнення шкоди з власників істотної участі банку та/або їх керівників, потрібно насамперед довести факт заподіяння йому шкоди заподіювачами такої шкоди, розмір зазначеної шкоди, докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань власниками істотної участі та заподіяною шкодою. Посилання позивача на те, що факт заподіяння ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» шкоди через порушення [PERSON], як власником істотної участі ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено постановою Національного банку України від 20.11.2014 № 733, спростовується матеріалами справи, така постанова суду не надавалась, офіційний її зміст не оприлюднений і не є доступним. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Разом з тим, належних та допустимих доказів, передбачених ст.ст. 58, 59 ЦПК України, які б підтверджували причетність відповідачів до неповернення позивачу його вкладу, а також, що з їхньої вини, їхніми діями чи бездіяльністю було завдано банку шкоди, суду не надано. З огляду на викладене та

Outcome: dismissed