Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

у липні 2019 року КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, в обґрунтування якої вказує, що відповідачі, будучи споживачами комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , не здійснюють в повному обсязі оплату за отримані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.10.2015 по 01.03.2019 за централізоване опалення у розмірі 13 759,40 грн.. Позивач просить стягнути із відповідачів зазначену заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1921 грн.. Ухвалою від 03.09.2019 відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 16.10.2019. Ухвалою від 16.10.2019 розгляд справи було відкладено на 27.11.2019 в зв`язку з неявкою відповідачів та поверненням від них копій ухвали від 03.09.2019 разом із позовною заявою з додатками, що направлялись на адресу їх реєстрації, з відміткою про причини невручення: за закінченням встановленого строку зберігання. Ухвалами від 27.11.2019 та від 06.02.2020 розгляд справи було відкладено в зв`язку з неявкою відповідачів та відсутністю у суду відомостей про їх належне повідомлення про розгляд справи. У судове засідання 19.03.2020 відповідачі повторно не з`явились, до суду повернулись конверти з судовими повістками із зазначенням причин невручення: інші причини. Згідно з положеннями ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України відповідачі вважаються належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи за місцем їх реєстрації. Частиною 8 ст. 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримку позовних вимог та надала згоду на заочний розгляд справи (вх.№19103 від 16.10.2019). Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з довідкою КПТМ «Криворіжтепломережа» за адресою: [ADDRESS] , відповідачі [PERSON] (власник) та [PERSON] є споживачами послуг з централізованого опалення, які надаються позивачем - КПТМ «Криворіжтепломережа». Крім відповідачів, у їх квартирі зареєстрований [PERSON] , [INFO] . За зазначеною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.7). Будинок, в якому зареєстровані відповідачі є багатоповерховим, опалення квартири № 137 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку. Послуги з теплопостачання за зазначеною адресою відповідачам надає позивач. Відповідно до наданих суду актів у зв`язку з початком опалювального сезону, до будинку [ADDRESS] було подано централізоване опалення, яке по закінченню опалювального сезону, було припинене (а.с.9-12). Відповідачі у вказаний у позові період накопичення заборгованості ніяких заяв про припинення теплопостачання до підприємства позивача не надавали та не зверталися. Отже, оскільки опалення багатоквартирного будинку здійснюється від транзитних трубопроводів житлового багатоквартирного будинку і є невід`ємною частиною системи теплопостачання будинку, в тому числі, і квартири відповідачів за №137, тому вони є такими, що фактично спожили надані послуги. На підставі зазначених фактів, конклюдентних дій відповідачів та приписів норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005 року, - між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню. Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідачам проводились нарахування відповідно до тарифів на послуги з централізованого опалення населенню, які установлені постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України та Національної комісії у сферах енергетики та комунальних послуг. Протягом 2015-2019 років відповідачі не проводили в повному обсязі оплати за спожиті послуги з централізованого опалення, що вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.8). Крім того, відповідачі належним чином повідомлялися про наявність зазначеної заборгованості (а.с. 4, 5, 6). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву споживача кореспондує визначений п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.19 Закону України «Про теплопостачання» його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Вимогами статті 67 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 18 Правил затвердження надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно з ч. 1 статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідачі у порушення обов`язку по сплаті отриманих послуг, у повному обсязі їх не сплачували, внаслідок чого у них виникла заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період із 01.10.2015 по 01.03.2019 на суму 13 759 грн. 40 коп., що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.8). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Позивачем надано суду достатньо належних доказів, які підтверджують, що відповідачі отримали та користуються послугами з теплопостачання та зобов`язані оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору в разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідачів, тому з останніх на користь позивача слід стягнути 1921 грн. судового збору по 960 грн. 50 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved