Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис за №62086 щодо стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 107\~737,85 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №64003091, про що позивач дізнався в березні 2021 року, коли отримав заробітну плату на 2 395,34 грн. менше. Після звернення до бухгалтерії Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт», на якому позивач працює, з`ясувалося, що в нього з заробітної плати відраховують кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на підставі постанови приватного виконавця Шевченко Т.С. В виконавчому написі № 62086 від 05.10.2020 року зазначено, що право вимоги за кредитним договором № 004-Z/019844 від 14.03.2012 року було передано за договором відступлення прав вимоги від ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» 14.02.2018 року, та від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» за договором відступлення прав вимоги від 11 серпня 2020 року. Про існування вищенаведених договорів відступлення прав вимоги позивачу нічого не відомо, жодних повідомлень про відступлення право вимоги за кредитним договором № 004-Z/019844 від 14.03.2012 року, які б підтверджували про зміну кредитора він не отримував. З тексту виконавчого напису № 62086 вбачається що з позивача [PERSON] , який народився [INFO] в с. Першотравневе, на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» стягуються невиплачені в строк грошові кошти на підстава кредитного договору № 004-Z/019844 від 14.03.2012 року в розмірі 107737,85 грн. Період, за який стягуються кошти, в виконавчому написі визначено з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року, тобто за 6 днів. Ніякого договору з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за № 004-Z/019844 від 14.03.2012 року позивач не укладав, а укладав з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» угоду за № 004-Z/019844 від 16.05.2012 року. Саме ця угода за № 004-Z/019844 від 16.05.2012 року була надана відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» приватному виконавцю Шевченко Т. С. Договір за № 004-Z/019844 від 16.05.2012 року з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» це договір про відкриття карткового рахунку та надання і використання картки миттєвого випуску Visa Elektron Insant Issue. Порядок видачі і повернення кредитних коштів, який здійснюється з використанням картки Visa Elektron Insant Issue передбачено договором з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» № 023-012279/12-00938-вкл-к про відкриття кредитної лінії від 16.05.2012 року. Але виконавчий напис зроблено з врахуванням договору № 004-Z/019844 від 14.03.2012 року, яким не передбачено, ні суми кредиту, ні умов погашення, ні строку кредитування. В кредитному договорі № 023-012279/12-00938-вкл-к про відкриття кредитної лінії від 16.05.2012 року вказано, що строк дії кредитного договору до 17.11.2013 року. Відповідно до договору № 023-012279/12-00938-вкл-к про відкриття кредитної лінії від 16.05.2012 року Банк відкриває кредитну лінію з використанням картки Visa Elektron Insant Issue в сумі 15 000,00 грн. та надає картку Visa Elektron Insant Issue надана банком на підставі договору про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] від 16.05.2012. Також, відповідно до договору № 023-012279/12-00938-вкл-к про відкриття кредитної лінії від 16.05.2012 року позичальник зобов`язаний повернути кредитні ресурси і сплатити проценти до 17.11.2013 року. Виконавчий напис вчинено 05 жовтня 2020 року, це означає, що він зроблений тоді, коли з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Також зазначає, що в кредитному договорі № 023-012279/12-00938-вкл-к про відкриття кредитної лінії від 16.05.2012 року зазначена сума кредиту 15 000,00 грн , тобто тіло кредиту визначено в розмірі 15 000,00 грн, але в виконавчому написі № 62086 від 05.10.2020 року сума кредиту зазначена в розмірі 107 737,85 грн, тобто більше чим було надано відповідно до умов договору № 023-012279/12-00938-вкл-к про відкриття кредитної лінії від 16.05.2012 року, що свідчить про те, що зазначена сума заборгованості в виконавчому напису не є безспірною, беззаперечною, та не підтверджується стовідсотково. Позивач не підписував жодного кредиту на суму 107 737,85 грн., ані з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ані з відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». В 2014 році ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» зверталось до Ізмаїльського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 травня 2012 року. У позовній заяві ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» вказав, що за договором від 16 травня 2012 року відповідачеві на картковий рахунок відкрито відновлювану кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 15 000 грн. зі сплатою 48% річних за користування кредитними ресурсами. Станом на 24 червня 2014 року загальна сума заборгованості дорівнювала 28 751,17 грн. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 16.12.2014 року по справі № 500/4813/14 позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 16 травня 2012 року було задоволено. Після винесення рішення по справі № 500/4813/14 [PERSON] рішення виконав, погасив всю заборгованість за договором № 023- 012279/12-00938-вкл-к про відкриття кредитної лінії від 16.05.2012 року, про що свідчать наявні копії квитанцій. Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною та просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити у повному обсязі та розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань по справі не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв чи клопотань по справі не надала. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому\~засіданні встановлено,\~що 16.05.2012\~року між\~ [PERSON] \~та ПАТ\~«Банк «Фінанси\~та кредит»\~ був\~укладений договір\~про відкриття\~відновлюваної лінії\~у формі\~овердрафту №023-012279/12-00938-вкл-к,\~відповідно до\~якого позивач\~отримав платіжну\~картку №004Z/019844\~від 16.05.2012\~року з\~розміром ліміту\~овердрафту в\~сумі \~15\~000,00 грн. строком до 17.11.2013 року, зі сплатою 48 % річних за користування кредитними ресурсами. (а.с. 21-25, 26-32). 05.10.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис за №62086, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , боржника за кредитним договором №004-Z/019844 від 14.03.2012 року, укладеним з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором про відступлення права вимоги №11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» суми заборгованості у розмірі 107\~737,85 грн. за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року у розмірі 107 737,85 грн., та 500,00 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього 108\~237,85 грн. (а.с.33). 26.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП 64003091 (а.с.38). 18.03.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.43). Згідно звіту про здійснення відрахувань та виплат №613 від 07.04.2021 року з [PERSON] за період з 01.03.2021 року по 31.03.2021 року утримано з заробітної плати 2\~395,34 грн., на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. №ВП 64003091. (а.с. 45) У 2014 році ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 16.12.2014 року по справі № 500/4813/14 позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» 21792,01 грн. Рішення набрало чинності 26.01.2015 року (а.с.13). [PERSON] сплачував заборгованість за договором № 023- 012279/12-00938-вкл-к про відкриття кредитної лінії від 16.05.2012 року, про що свідчать копії квитанцій: №22333016 від 07.04.2017 року, №5 від 10.11.2015 року, №5 від 09.12.2015 року, №2 від 12.01.2016 року, №15 від 09.02.2016 року, № 15778433 від 23.03.2016 року, №16183219 від 25.04.2016 року, №2310012 від 10.08.2015 року, №1 від 14.09.2015 року, №16525411 від 24.05.2016 року, №17152054 від 15.07.2016 року, №2310039 від 08.05.2015 року, № 2310025 від 08.04.2015 року, № 2310076 від 12.06.2015 року, №2310071 від 13.07.2015 року (а.с. 14-17 зворот). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вказаним Переліком передбачене стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стяґувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 (ЄДРСРУ № 71825964). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Однак, відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» та третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не надали суду належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості за кредитом, та відсутня також засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, який зазначений у написі, є безспірними. 29.10.2021 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. надав суду заяву, в якій вказав, що копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 05.10.2020 року за №62086 не може надати, так як 28.07.2021 року в нотаріальній конторі були проведені слідчі дії, в результаті яких вилучені документи нотаріального діловодства та архіву відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира Перекупки І.Г. від 27.07.2021 року. Відповідно до відомостей Єдиного реєстру нотаріусів дані щодо [PERSON] як нотаріуса відсутні. Міністерством юстиції України анулювано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 року за №8679 на ім`я [PERSON] . Відповідач доказів надання приватному нотаріусу документів, визначених Переліком та необхідних для вчинення виконавчого напису, не надав. Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вимогам, які пред`являється вище приведеним Переліком. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 05 жовтня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір на підставі якого було вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Згідно положень ст. ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В зв`язку з зазначеним, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Таким чином враховуючи, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували б оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв`язку з зазначеним, суд вважає, що позов [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає частковому задоволенню, а саме, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис та відмовити в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: partial