Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому зазначає, що з 16 червня 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони спільних дітей не мають. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, шлюбні стосунки подружжя припинило навесні 2019 року, шлюб існує лише формально, спільне господарство не ведеться. Оскільки подальше сумісне проживання і збереження сім`ї стало неможливим, позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 04 червня 2019 року надано подружжю двохмісячний строк на примирення. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що усі можливі заходи для збереження сім`ї вичерпано. Врятувати шлюб неможливо. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як убачається з повідомлення Теліжинецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 88 від 02 травня 2019 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Надіслана [PERSON] за вказаною адресою судова повістка повернулася до суду із повідомленням про причини повернення «адресат відсутній. Такі дані вказані у поштовому повідомленні, яке повернулося до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 20 вересня 2019 року на 09 год. 00 хв. Іншої адреси свого місця проживання чи перебування [PERSON] суду не повідомив. Тому у зв`язку з відсутністю [PERSON] за адресою місця реєстрації суд вважає, що останній повідомлений про дату, час та місце слухання справи належним чином. У раніше поданій письмовій заяві [PERSON] вказав, що заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки бажає його зберегти. Відзив на позов не подав. Також [PERSON] подав до суду письмове клопотання про відкладення судового розгляду справи в зв`язку з підготовкою позову про поділ спільного майна подружжя. Суд вважає, що клопотання [PERSON] про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає з підстав не надання відповідачем доказів поважності причин неявки у судове засідання, оскільки вказана ним причина неприбуття не є поважною. При вирішенні зазначеного клопотання суд враховує тривалий час розгляду справи, те, що справа перебуває на стадії судового розгляду, а також, що [PERSON] не позбавлений права звернутися до суду з окремим позовом про поділ спільного майна подружжя. Підготовка ж такого позову жодним чином не перешкоджала останньому прибути в судове засідання. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши позицію відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 16 червня 2018 року зареєстрували шлюб, від якого спільних дітей не мають. Сторони проживають окремо. Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів. Подружні відносини сторони припинили. Позивач категорично заперечує можливість примирення і збереження сім`ї. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб та поясненнями представника позивача. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). [PERSON] не надав доказів на підтвердження того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу можливе. За час перебування справи у провадженні суду з квітня 2019 року примирення сторін не відбулося. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, небажання позивача зберегти подружні відносини, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе. Підстав для відмови в позові немає. Відтак, шлюб підлягає розірванню. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 768,40 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved