Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11.05.2016 року, просила: виділити належну їй ? ідеальну частку автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, 2011 року випуску, кузов № [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] (після перереєстрації ВС 7410 ЕС) шляхом стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації за цю частку у сумі 260167 грн.; у звязку зі стягненням з відповідача грошової компенсації вартості ? ідеальної частки зазначеного автомобіля припинити її право власності на цю частку у спірному автомобілі з визнанням права власності на автомобіль в цілому за відповідачем. Вимоги обґрунтовані тим, що з 06.08.1997 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. За час шлюбу сторони нажили спільне майно, а саме: автомобіль марки VOLKSWAGEN TIGUAN, 2011 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], який був придбаний 19.07.2012 року та зареєстрований у Червоноградському ВРЕР ДАІ за відповідачем, який останній без її відома відчужив своїй сестрі [PERSON] Після реєстрації автомобіля за [PERSON] йому було присвоїно д.н.з. [NUMBER]. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24.03.2015 року, зокрема, за нею та відповідачем визнано право власності по ? частки автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, 2011 року випуску, кузов № [NUMBER], із залишенням цього автомобіля у їх спільній частковій власності. Вартість автомобіля на момент його придбання була 295933,50 грн. Оскільки автомобіль, який знаходиться у фактичному володінні і користуванні відповідача, поділити реально неможливо, як і неможливе спільне користування і володіння ним, вважає, що вона має право на виділ частки із цього майна шляхом отримання грошової компенсації за свою частку у ньому, виходячи із дійсної вартості майна. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог від 11.05.2016 року. Просять позов задовольнити. Відповідач та його представники у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснив, що спірний автомобіль знаходиться у нього, компенсацію за частку позивача у спірному автомобілі виплатити не має змоги. Зазначив, що сплачує аліменти на користь позивача та оплачує навчання племінниці. У задоволенні позову просили відмовити. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВСУ у Львівській області у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.08.1997 року по 21.01.2014 року. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20.12.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 16). Спірний автомобіль марки VOLKSWAGEN TIGUAN, 2011 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], був придбаний на підставі договору купівлі-продажу автомобіля від 18.07.2012 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» (а.с.5-6). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24.03.2015 року, частково зміненого рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23.06.2015 року, зокрема, визнано за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 ідеальної частки автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, 2011 року випуску, кузов № [NUMBER] із залишенням цього автомобіля у їх спільній частковій власності. [PERSON] отримує державну соціальну допомогу інвалідам 3 групи, розмір якої з листопада 2014 року по січень 2015 року становить 2562,30 грн., що підтверджується копією довідки Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради від 09.02.2016 року №214. Згідно з довідкою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді від 29.10.2015 року № 697 [PERSON] перебуває на обліку у цьому фонді, загальна сума його доходу за період з січня 2015 року по вересень 2015 року, за винятком аліментів, становить 47734,49 грн. [PERSON] працює головним інженером у ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля». За період з січня 2015 року по вересень 2015 року йому нарахована заробітна плата, в т.ч. у натуральній формі, у сумі 136878,41 грн., що підтверджується довідкою ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» від 29.10.2015 року № 5. Відповідно довідки Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді від 29.10.2015 року №698, з [PERSON] згідно постанови №48177344 від 20.07.2015 року стягуються аліменти у розмірі 10%(557, 83). Заборгованість у розмірі 2940,70 грн. стягнуто у повному обсязі. [PERSON] мати відповідача отримує пенсію у разі втрати годувальника, померлого внаслідок загального захворювання, за період з січня 2015 року по листопад 2015 року отримала 49126,66 грн., що підтверджується копією довідки УПФУ у м.Червонограді №5930 від 02.11.2015 року. Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи №4355 від 25.04.2016 року ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN 2.0 TSI 4Motion, ідентифікаційний номер WVGZZZ5NZCW031977, реєстраційний номер [NUMBER], на час завершення експертизи 25.04.2016 року, з урахуванням його стану, визначеного при обстеженні 26.01.2016 року, становить 520334,00 грн. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласникми за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Подільною є річ. яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ст. 183 ЦК України). Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у його постанові у справі № 6-2925 цс 15 від 13.01.2016 року, випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. З врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Ураховуючи те, що виділ належної позивачеві частки спірного автомобіля в натурі є неможливим та не допускається згідно із законом, перебування спірного автомобіля у володінні та користуванні відповідача, беручи до уваги те, що відповідачем не сплачується позивачеві матеріальна компенсація за володіння і користування спірним автомобілем, як неподільним майном, виходячи із сукупного розміру джерел доходів відповідача, спроможність останнього виплатити позивачеві компенсацію вартості належної позивачеві ? частки у праві власності на спірний автомобіль та неспроможність, ураховуючи розмір отримуваної позивачем державної соціальної допомоги як інваліду 3 групи, останньої виплатити відповідачеві аналогічну суму компенсації, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у спосіб стягнення з відповідача на користь позивача 260167,00 грн., що становить ? вартості спірного автомобіля, з припиненням права позивача на ? ідеальної частки у праві власності на цей автомобіль та визнанням за відповідачем права власності на автомобіль в цілому. Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що він утримує свою хвору матір, оскільки жодних доказів на підтвердження цієї обставини ним не подано. Крім того, судом ураховано значний розмір пенсії його матері, який перевищує 4466 грн. (49126,66 грн./11 місяців). Доводи відповідача щодо оплати ним вартості навчання своєї племінниці є безпідставними, оскільки за законом відповідач не зобовязаний до цього. Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.\~ Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 6890,00 грн. Згідно з висновком судової авто товарознавчої експертизи №4355 від 25.04.2016 року, ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN 2.0 TSI 4Motion, ідентифікаційний номер WVGZZZ5NZCW031977, реєстраційний номер [NUMBER], на час завершення експертизи 25.04.2016 року, з урахуванням його стану, визначеного при обстеженні 26.01.2016 року, становить 520334,00 грн. Ураховуючи задоволення позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 260167,00 грн. грошової компенсації вартості належного їй права на ? ідеальної частки у праві власності на автомобіль, з відповідача на користь держави слід стягнути 2601,67 грн. судового збору. За проведення експертизи щодо визначення дійсної ринкової вартості спірного автомобіля позивач сплатила 1920,00 грн., що підтверджується копією квитанції від 03.12.2015 року № 13, а тому зазначені кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, як з особи, не на користь якої ухвалено судове рішення.

Outcome: approved