Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. Дитина з 2008 року має захворювання імунної системи та потребує додаткових витрат пов»язаних із хворобою. Вказувала, що стосунки з [PERSON] не склалися, шлюб розірвано в 2008 році. При цьому, відповідач ухиляється від виховання та утримання дитини. На неодноразові письмові звернення за останні три роки з проханням приймати участь в утриманні дитини, [PERSON] не реагував, хоча на думку позивача має можливість надавати фінансову допомогу дитині. За таких обставин, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 3000 грн. та додаткові витрати на утримання дитини, що викликані хворобою у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача аліменти за минулий час за три роки з моменту першого звернення до відповідача із вимогою про грошове утримання дитини по момент звернення до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив вказував, що надає по мірі можливості матеріальну допомогу та придбає речі і подарунки для дитини, хоча не має стабільних заробітків. Після оголошеної перерви [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв»язку з сімейними обставинами, при цьому жодних доказів на підтвердження поважності причин неявки не надав. За таких обставин, зважаючи на позицію позивача та її представника, суд вважає можливим продовжити розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, відповідача, дитини, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач заперечуючи проти позову вказував на те, що працевлаштований у ТОВ «Санбум» на посаді заступника директора і його середній заробіток у 2016 році складав близько 2 775 грн. на місяць, при цьому пояснив, що на даний час у зв»язку з призупиненням діяльності підприємства не має стабільного, регулярного доходу. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною та обґрунтованою. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, крім іншого, стан здоров»я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. З поданих до матеріалів справи документів вбачається, що [PERSON], [INFO] спостерігається в кардіоревматології з 2008 року, неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, по даному захворюванню оформлена інвалідність. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має. Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Причому обов»язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При цьому, вказуючи про необхідність стягнення із батька дитини по 3000 грн. аліментів та 2000 грн. додаткових витрат на місяць, [PERSON] підтвердила, що її заробітна платня складає лише 2 900 грн. на місяць. З посвідчення дитини інваліда вбачається, що [PERSON] також отримує щомісяця на [PERSON], [INFO] державну соціальну допомогу у розмірі 1130 грн. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Підтверджуючи розмір витрат на утримання дитини [PERSON] надала квитанції на придбання товарів та послуг, при цьому не розмежувала і не виокремила з загальної суми витрат витрати на себе особисто та на придбання явно не дитячих товарів. Обґрунтовуючи додаткові витрати на утримання дитини, [PERSON] не змогла пояснити суду доцільності оформлення в червні 2016 року туристичного туру до Турції вартістю 18 900 грн. на двох осіб за відсутності коштів, за її твердженням, на елементарні потреби дитини. Опитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що останнім часом її хвороба особливо не проявляється, вона хворіє так як і всі діти, про регулярне вживання ліків на якому акцентує увагу її матір [PERSON] не знає. При цьому, остання не заперечувала, що батько періодично надає кошти та робить подарунки, хоча не в такому розмірі та не такі дорогі які б вона хотіла. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. За рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.06.2011 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька встановлено, що між батьками [PERSON], [INFO] існують суперечки та неприязні стосунки від яких страждають інтереси дитини. Згідно довідки Головного управління статистики у м. Києві від 14.11.2016 року №15.3-18/4473 середньомісячна заробітна плата штатного працівника по м. Києву за період з січня 2016 року по вересень 2016 року складає близько 8 200 грн. Таким чином, з огляду на зазначене та наявні докази у справі, суд вважає необхідним і достатнім стягнути із [PERSON], аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 грн. та додаткові витрати на утримання доньки в розмірі 500 (п»ятьсот) грн. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Згідно ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Конструкція і зміст вказаних статтей СК України дає можливість тому з батьків з ким проживає дитина у будь-який час звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів і гарантовано отримати їх присудження з дня пред»явлення позову, при цьому, для отримання аліментів за минулий час зобов»язує позивача довести не лише те, що ним вживалися заходи щодо добровільної сплати аліментів, але й те, що відповідач ухилявся від їх оплати. В судовому засіданні підтверджено сторонами і [PERSON], що батько періодично надавав кошти та робив подарунки дитині, при цьому не мотивовано відсутність звернень до суду із вимогами про стягнення аліментів у попередні періоди. За таких обставин, на думку суду, самі лише листи позивача з пропозицією [PERSON] добровільної сплати аліментів на утримання дитини не є підставою для присудження аліментів за три попередні роки до подачі позову.

Outcome: partial