Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнюючих позовних вимог) до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, треті особи - Новомосковська державна нотаріальна контора, [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначає, що після смерті матері - [PERSON] на підставі заповіту від 07 вересня 1999 року залишилася спадщина на житловий будинок з надвірними прибудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS], що належав останній на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 20 травня 1985 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за реєстраційним № 1635, що зареєстрований в БТІ 12 червня 1985 року за реєстровим № 11551-74, однак, дане свідоцтво про право на спадщину було втрачено. Також позивач зазначає, що у зазначених документах наявні розбіжності в прізвищі, а саме: в дублікаті заповіту спадкоємцем зазначено [PERSON], замість вірного [PERSON]. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, було відмовлено у зв'язку з тим, що спадкоємцем зазначено [PERSON] та не надано документи, що підтверджують право власності [PERSON], померлої [INFO] на житловий будинок [ADDRESS], що в подальшому може мати істотне значення для наступного оформлення його прав, та прав інших осіб, тому змушений звернутися до суду з позовом в якому просить: - встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що правовстановлюючий документ заповіт від 07 вересня 1999 року посвідчений державним нотаріусом Шаульською Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-942, складений на ім'я [PERSON], фактично складений на ім'я [PERSON]; - визнати за [PERSON], [INFO] право власності житловий будинок [ADDRESS], що в цілому складається з: житлового будинку-літ.А, прибудови-літ.а, літньої кухні-літ.Б, вбиральні-літ.Г, колодязя-літ.к, помийної ями-літ.я, огорожі №3, воріт №4, хвіртки №5 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В судове засідання позивач не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача Новомосковської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Від третьої особи-1надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Третя особа-2 в судове засідання не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи питання щодо встановлення факту, що має юридичне значення, суд приходе до наступного. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З заповіту (дублікату, що має юридичну силу оригіналу) від 07 вересня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Є.В. Шаульською та зареєстрованого в реєстрі за № 1-942 вбачається, що [PERSON] на випадок її смерті заповідала житловий будинок [ADDRESS] [PERSON]. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER], виданого Новомосковським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 07 липня 2010 року в графі прізвище особи, щодо якої видано паспорт зазначено - [PERSON], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 03 жовтня 1961 року вбачається, що [INFO] народився [PERSON] (російською), в графі мати зазначено - [PERSON] (російською). Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовлений станом на 23 червня 2014 року, власниками якого зазначено [PERSON]. Будинок складається з: житлового будинку-літ.А, прибудови-літ.а, літньої кухні-літ.Б, вбиральні-літ.Г, колодязя-літ.к, помийної ями-літ.я, огорожі №3, воріт №4, хвіртки №5. Роки побудови 1959-1961. З довідки про технічний стан нерухомого майна від 23 червня 2014 року за №26, виданої на ім'я [PERSON], вбачається, що сарай-літ.В знесено. Оцінюючі вищенаведені докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при складанні заповіту на житловий будинок від 07 вересня 1999 року, посвідчений державним нотаріусом Шаульською Є.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-942, позивачу була допущена помилка щодо прізвища особи, зазначеної в заповіті, а саме замість вірного прізвища [PERSON], помилково зазначене прізвище [PERSON]. Щодо питання про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги також підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 04 травня 2012 року, зазначено, що [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до заповіту від 07 вересня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Є.В. Шаульською та зареєстрованого в реєстрі за № 1-942 вбачається, що [PERSON] на випадок її смерті заповідала житловий будинок [ADDRESS] [PERSON]. Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовлений станом на 23 червня 2014 року, власниками якого зазначено [PERSON]. Будинок складається з: житлового будинку-літ.А, прибудови-літ.а, літньої кухні-літ.Б, вбиральні-літ.Г, колодязя-літ.к, помийної ями-літ.я, огорожі №3, воріт №4, хвіртки №5. Роки побудови 1959-1961. Відповідно до довідки про технічний стан нерухомого майна від 23 червня 2014 року за №26, виданої на ім'я [PERSON], вбачається, що сарай-літ.В - знесено. Згідно до довідки Голови квартального комітету Новомосковської міської ради від 23 червня 2014 року, виданої [PERSON] про те, що він дійсно проживав з матір'ю [PERSON] по день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У відповідності до ч.1, 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки матеріали справи підтверджують факт проживання [PERSON] разом із [PERSON] та факту відмови від прийняття спадщини не встановлено, що підтверджується зокрема матеріалами справи, вбачається, що [PERSON], прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] Ухвалою суду від 29 липня 2014 року задоволено клопотання позивача про забезпечення доказів шляхом витребування з Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо [PERSON], померлої [INFO], відповідно до якої з заявами про прийняття спадщини за заповітом зверталися 02 березня 2000 року [PERSON], відповідно на яку вперше було складено заповіт [PERSON] та 11 вересня 2013 року звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом, який було складено 07 вересня 1999 року [PERSON] Однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що [PERSON] не надано документів, що підтверджують право власності [PERSON], померлої [INFO] на житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05 вересня 2014 року відомості відсутні. Згідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Матеріали цивільної містять звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] В зв'язку з тим, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджено факт належності [PERSON] на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS], спадкоємцем якого була [PERSON], та доказів наявності інших правочинів щодо права власності на означене майно, вчинених до дати смерті спадкодавця судом не встановлено, то позивач згідно заповіту, має право на означене майно в порядку спадкування за заповітом, інших спадкоємців судом не встановлено - право власності на зазначене майно повинно бути визнане за позивачем в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved