Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У липні 2013 року прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська подав до суду позовну заяву в інтересах [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, яку потім уточнював. В уточненій позовній заяві позивач посилається на те, що 05 квітня 2013 року до прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська надійшло звернення [PERSON], в якому остання ставила питання про захист прокуратурою її житлових та майнових прав в судовому порядку. В ході проведеної перевірки було встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить ? частини домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 4345305 від 04.06.2013 року. Інша частина спірного домоволодіння належить відповідачу [PERSON], який всіляко перешкоджає [PERSON] розпоряджатися належною їй часткою власності. Так, відповідачем були самовільно змінені замки на вхідних дверях, внаслідок чого [PERSON] не змогла разом з техніком здійснити необхідні обміри вищевказаного домоволодіння. Крім того, неправомірними діями [PERSON] щодо перешкоджання користування власністю [PERSON], завдано матеріальну та моральну шкоду. Тільки за послуги техніка КП «ДМБТІ» [PERSON] були сплачені кошти у розмірі 960 грн., що підтверджується копією квитанції. Також [PERSON] завдано й моральної шкоди, яка виразилася в загостренні старих та прояві нових захворювань. Просили суд усунути перешкоди [PERSON] у користуванні домоволодінням [ADDRESS], шляхом вселення її в будинок; зобов'язати відповідача не чинити перешкоди [PERSON], у володінні та користуванні домоволодінням [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], завданий матеріальний збиток у розмірі 960 грн., та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що спірне домоволодіння перебуває на утриманні відповідача. Що стосується [PERSON], то жодних витрат по утриманню домоволодіння [ADDRESS] вона не несе, та за даною адресою не проживає. Жодного разу [PERSON] не зверталася до відповідача з приводу вселення у спірне домоволодіння чи надання їй ключів від будинку. Крім того, про намір провести технічну оцінку домоволодіння ні відповідач, ні його представник не були повідомлені. Просили у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2012 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на ? частину за кожним житлового будинку [ADDRESS] з господарчими спорудами та будівлями у порядку спадкування за заповітом після померлого 15.08.2009 року [PERSON] На підставі даного рішення за [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на ? частку спірного домоволодіння, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1637825. В позовній заяві та в судовому засіданні представник позивача - прокурор прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська, діючи в інтересах [PERSON], у відповідності до ч. 2 ст. 36-1 ЗУ «Про прокуратуру», посилається на те, що відповідач чинить останній перешкоди у вільному доступі та користуванні домоволодінням [ADDRESS], що, зокрема, виразилося у неможливості через заміну замків на вхідних дверях та перебуванні сторонніх людей у будинку, провести техніком, викликаним на замовлення [PERSON], технічної оцінки даного домоволодіння. Даний факт був підтверджений й допитаним у якості свідка [PERSON], чоловіком [PERSON], який показав, що, дійсно, його дружиною на 23.11.2012 року в КП «ДМБТІ» було зроблено замовлення послуг техніка для оцінки будинку [ADDRESS], про що остання повідомила відповідача та просила забезпечити їй доступ до будинку. Однак у визначений день потрапити до домоволодіння не виявилося можливим, оскільки відповідачем були змінені замки на вхідних дверях, в будинку перебували сторонні люди, а сам [PERSON] на прохання [PERSON] так і не з'явився за вищевказаною адресою. У той же час свідок підтвердив, що [PERSON] не зверталася до відповідача з приводу вселення у будинок чи надання їй ключів від будинку. У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи із вищевикладеного, а також те, що [PERSON] являється правомірним власником ? частки, суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод останній у користуванні домоволодінням [ADDRESS] шляхом вселення її в будинок та зобов'язання [PERSON] не чинити їй перешкоди у володінні та користуванні законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Що стосується вимог в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] суми у розмірі 960 грн., то дана вимога являється безпідставною, оскільки суд не розцінює, що дані збитки були умисно спричиненні [PERSON] неправомірними діями відповідача, так як виклик техніка КП «ДМБТІ» було волевиявленням тільки [PERSON] та саме в її інтересах. Крім того, на підтвердження цієї вимоги представником позивача як доказ було представлено лише копію квитанції щодо оплати послуг техніка, яка не може бути розцінена судом як належний доказ. Також суд категорично ставиться й до вимог в частині стягнення моральної шкоди. Так, представник позивача, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, посилається, що дії відповідача, які всіляко перешкоджають [PERSON] розпоряджатися належною їй часткою власності, спричинили погіршення її стану здоров'я. Але, оцінюючи письмові докази по справі, зокрема виписки з історії хвороби [PERSON], вбачається, що остання, являючись інвалідом 2 групи, як УЛНА на ЧАЕС, протягом багатьох років перебуває на обліку у лікарів, стан здоров'я [PERSON] постійно змінюється, тому стверджувати, що саме з дій відповідача стан її здоров'я погіршився, не являється можливим. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial