Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

У листопаді 2016 р. позивач звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі в період з 1983 р. по 1999 р. Як вказує представник позивача, за рішенням виконкому Київської міської Ради народних депутатів від 04.10.1989 р. № 907 відповідачу [PERSON], згідно ордера на жиле приміщення в будинку ЖБК від 26.10.1989 р., була надана 3-кімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира надана в користування відповідачу [PERSON] та на той час і членам його сім'ї - позивачу [PERSON], як дружині та доньці [PERSON], в якій і по сьогоднішній день позивач разом з донькою проживають та продовжують бути зареєстровані. 25.11.1999 р. відділом РАГСу Мінського РУЮ у м. Києві шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано. З початку 2000 р. відповідач перестав з'являтись за місцем реєстрації і позивачу на даний час невідома його адреса проживання. Подружжя не спілкується на протязі 10 років. Зі слів представника позивача, наявність реєстрації відповідача в даній квартирі змушує позивача її сплачувати за нього кошти, в той час коли він не користується та не проживає в квартирі вже близько 16 р. Тому посилаючись на зазначені обставини, позивач в особі свого представника просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явилась. До початку розгляду справи надала суду свою заяву про проведення заочного розгляду справи та винесення рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що позивач з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі в період з 1983 р. по 1999 р. За рішенням Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 04.10.1989 р. № 907 [PERSON], згідно ордера на жиле приміщення в будинку ЖБК від 26.10.1989 р., була надана 3-кімнатна кв. [ADDRESS]. Квартира надана в користування відповідачу [PERSON] та членам його сім'ї - позивачу, як дружині та доньці [PERSON], в якій і по сьогоднішній день позивач разом з донькою проживають та зареєстровані (а.с. 7), що підтверджується довідкою Форми № 3 Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квазар -10» № 144 від 06.10.2016 р. (а.с. 13). Як з'ясував суд, 25.11.1999 р. відділом РАГСу Мінського районного управління юстиції у м. Києві шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва виданого 25.11.1999 року, актовий запис № 1237. (а.с. 6). З початку 2000 р. відповідач [PERSON] перестав з'являтись за місцем реєстрації, і позивачу на даний час невідома його адреса проживання. У відповідності до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідач в спірній квартирі не проживає з 2000 р., суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved