Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики грошей, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договорами позики у розмірі 2 406,40 грн., проценти за користування позикою у розмірі 78 919,68 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 27.03.2018 року вона уклала з відповідачем договір позики грошей, згідно якого вона передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 768,00 грн. з умовою їх повернення до 09.04.2018 року. Договір було укладено у письмовій формі. Однак у визначений договором строк [PERSON] грошові кошти не повернув. Згідно п. 4.2 укладеного договору позики грошей, у разі неповернення грошей в строк, який вказаний в договорі (п. 4.1) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 10% в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Так як на момент звернення до суду з даним позовом сума неповернутого боргу складає 768,00 грн., проценти за користування грошовими коштами за період з 10.04.2018 року по 05.03.2019 року складають 25 344,00 грн. Крім того, 30.03.2018 року вона уклала з відповідачем договір позики грошей, згідно якого вона передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 638,00 грн. з умовою їх повернення до 12.04.2018 року. Договір було укладено у письмовій формі. Однак у визначений договором строк [PERSON] грошові кошти не повернув. Згідно п. 4.2 укладеного договору позики грошей, у разі неповернення грошей в строк, який вказаний в договорі (п. 4.1) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 10% в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Так як на момент звернення до суду з даним позовом сума неповернутого боргу складає 1 638,00 грн., проценти за користування грошовими коштами за період з 13.04.2018 року по 05.03.2019 року складають 53 575,68 грн. Відповідач не виконує належним чином умови договорів, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2019 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачем було подано відзив на позовну заяву, до змісту якого зазначив, що позивачем неправомірно нараховані проценти за договорами позики грошей від 27.03.2018 року у розмірі 25 344,00 грн. та від 30.03.2018 року у розмірі 53 575,68 грн., тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання позивач не з`явилася, просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідно до наданого відзиву, розгляд справи просив проводити за його відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити на підставах, зазначених у відзиві. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 27 березня 2018 року між [PERSON] , яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 768,00 грн., а [PERSON] зобов`язався повернути зазначену суму у строк до 09.04.2018 року. 30 березня 2018 року між [PERSON] , яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 638,00 грн., а [PERSON] зобов`язався повернути зазначену суму у строк до 12.04.2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання зазначених договорів [PERSON] надав розписки про отримання ним від позивача грошових коштів у сумі 768,00 грн. від 27.03.2018 року та 1 638,00 грн. від 30.03.2018 року. Таким чином, форма договорів позики не порушена. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач за договорами позики грошей жодного платежу не зробив. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 4.2 укладених договорів позики грошей, у разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п. 4.1) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 10% в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. На момент звернення з даним позовом до суду сума боргу за договором позики грошей від 27.03.2018 року у розмірі 768,00 грн. [PERSON] залишається неповернутою, проценти за користування позикою за період з 10.04.2018 року по 05.03.2019 року складають 25 344,00 грн. з розрахунку: 10% (76,80 грн.) х 330 днів = 25 344,00 грн. Сума боргу за договором позики грошей від 30 березня 2018 року у розмірі 1 638,00 грн. [PERSON] також залишається неповернутою, проценти за користування позикою за період з 13.04.2018 року по 05.03.2019 року складають 53 575,68 грн. з розрахунку: 10% (163,84 грн.) х 327 днів = 53 575,68 грн. Судом встановлено, що договори позики грошей були укладені у належній письмовій формі, у договорах додержано всі істотні умови договорів позики: сума позики, строк повернення грошових коштів, а також відповідальність за порушення зобов`язання. Відповідачем не доведено факту неправомірного нарахування процентів за вказаними договорами позики, що свідчить лише про спроби звільнення відповідача від відповідальності за зазначеними договорами. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved