Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила встановити її такою, що звільнена з посади директора ТОВ «Профорт» на підставі ст. 38 КЗпП України з 04 січня 2014 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON], працювала в ТОВ «Профорт» на посаді директора з 10 липня 2013 року. [PERSON] також є засновником ТОВ «Профорт» та учасником на 50 % від статутного фонду. Другим учасником ТОВ «Профорт» з 50 % часткою є [PERSON]. 20 грудня 2014 року позивач звернулася до відповідача з заявою про звільнення її з посади директора з 04 січня 2015 року. Заява була направлена на адресу відповідача та на адресу [PERSON], але зазначені листи були повернені у зв'язку із закінченням терміну зберігання. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання свого представника не направив та про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи заперечував проти позову та просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] було призначено на посаду директора ТОВ «Профорт» з 10 липня 2013 року, що підтверджується протоколом №1 Загальних зборів учасників ТОВ «Профорт» від 10 липня 2013 року. Згідно наказу №1 про призначення директора від 11 липня 2013 року [PERSON] приступила до виконання обов'язків директора з 11 липня 2013 року. [PERSON] зверталася з заявою про звільнення її з посади директора ТОВ «Профорт», про що свідчить заява від 20 грудня 2013 року. Крім того, позивач повідомляла засновника товариства ТОВ «Профорт» [PERSON] та саме товариство про скликання позачергових Загальних зборів учасників ТОВ «Профорт», порядком денним яких було, зокрема, звільнення її з посади. Заяву про звільнення [PERSON] направляла на адресу ТОВ «Профорт», однак конверт було повернуто у зв'язку з закінченням терміну зберігання. За змістом ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Відповідно до вимог ст. 38 КЗпП України передбачено право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. За змістом положень ст. 38 КЗпП України, ст. 145 ЦК України, ст. ст. 58,60-62 Закону України «Про господарські товариства» право директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов'язок учасників товариства провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення. Згідно п. 4.7 Статуту ТОВ «Профорт», затвердженого рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Профорт» (протокол № 1 від 10 липня 2013 року) учасник має право вийти з товариства, повідомивши виконавчий орган товариства про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] належним чином не повідомила іншого учасника товариства про розірвання трудового договору, у зв'язку з чим не були проведені загальні збори товариства та не розглядалася заява позивача про звільнення з посади директора. Постановою № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України в ч. 1 «звернув увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці». Враховуючи специфіку організаційно-правової форми товариства з обмеженою відповідальністю, процедура звільнення має деякі особливості. У разі скликання єдиного органу, який уповноважений прийняти рішення про звільнення керівника, слід дотримуватися вимог, передбачених Законом України № 1576 «Про господарські товариства». Слід зазначити, що позивач не позбавлений можливості повторно, відповідно до зазначеного Закону та Статуту Товариства, ініціювати загальні збори учасників Товариства, а в разі нез'явлення на них іншого учасника ТОВ - [PERSON], діяти відповідно до Статуту чи ст. ст. 64, 54 Закону. Обгрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає про те, що вона направляла на адресу відповідача та на адресу [PERSON] заяву про звільнення. Однак з матеріалів справи вбачається, що конверт був повернутий у зв'язку із закінченням терміну зберігання, а, отже відповідач не був повідомлений належним чином про бажання позивача звільнитися з посади директора та скликання загальних зборів для вирішення вказаного питання. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed