Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

У квітні 2021 року позивач, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що 02.10.2019 року ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) уклали договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку в використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до даної заяви, позивач відкрив відповідачу поточний рахунок на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та встановив кредитну лінію з лімітом кредитування в сумі 20 000 грн. 00 коп. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому в заяві про приєднання розмірі. Проте, відповідач порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Загальна сума основної заборгованості становить 14 858 грн. 92 коп., яка складається з: 14 758,58 грн. - загальна сума основної заборгованості; 00,00 грн. - відсотки за користуванням кредитом; РКО -9,00 грн., 00,00 грн. - пеня; 00,00 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 3,25 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів; 75,45 грн. - втрати інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 12,64 грн. - втрати інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 14 858 грн. 92 коп. та судові витрати по справі. 02.08.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та задоволення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про залишення позову без розгляду, яку обґрунтував тим, що 23.09.2021 року здійснив останній платіж по кредиту та немає заборгованості перед позивачем, та оскільки борг перед позивачем сплачений та предмет спору вже вичерпаний просив позовну заяву залишити без розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні . Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази до справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 02.10.2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (в подальшому змінено назву на АТ «Державний ощадний банк України») в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Договір № 25054337/041016 про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідно до якого розмір кредитної становить 20 000, 00 грн. Відповідно до умов укладеного Договору відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривні на умовах тарифного пакету «Мій Комфорт», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенням установ Банку. Банк надає Клієнту Платіжну картку та конверт з персональним ідентифікаційним кодом (ПІН-код). Відповідачу було встановлено кредит у сумі 20 000 грн., згідно п. 1.8 Висновку-Рішення погодження (встановлення) кредиту процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 38 відсотків за користування кредитними коштами. Згідно додатку № 1 до основного договору, плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердрафт) становить 60 відсотків на рік. Згідно пункту 1.8. розділу (Загальні умови надання кредиту) Договору датою укладення кредитного договору є дата підписання заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії уповноваженим представником банку, датою надання кредиту є дата використання клієнтом кредиту. Згідно п.п. 1.17.1 розділу, клієнт зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Згідно пункту 1.18.1. за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії та в Додатку №1 до Договору. Згідно пункту 1.18.1. проценти нараховуються методом факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання кредиту включно, та до дня фактичного повернення кредиту. Згідно п.п. 1.23. будь-яке невиконання клієнтом умов Договору породжує у банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором. Згідно п.п. 1.17.3. розділу клієнт зобов`язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з Договором. Згідно п.п. 9.1. розділу за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені Договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня. Згідно п.п. 9.3. розділу пеня нараховується у валюті грошового зобов`язання, за неналежне виконання якого вона застосовується, і сплачується в національній валюті за курсом, встановленим НБУ на 15:00 годину, за Київським часом банківського дня, в який сплачується пеня. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі. Проте, відповідач порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Відповідно розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання з якого вбачається, що станом на 04.09.2020 року сума заборгованості відповідача за договором становить в розмірі 14 858 грн. 92 коп., що складається з: 14 758,58 грн. - загальна сума основної заборгованості; 00,00 грн. - відсотки за користуванням кредитом; РКО -9,00 грн., 00,00 грн. - пеня; 00,00 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 3,25 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів; 75,45 грн. - втрати інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 12,64 грн. - втрати інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач в повному об`ємі виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором та надав відповідачу кредит в сумі 20,000 грн. Разом із тим, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки. Судом також встановлено, що відповідач з умовами кредитного договору від 02.10.2019 року був ознайомлений при його укладенні, підписав вказаний договір і отримав кредит в обумовленій кредитним договором сумі, але вищевказані умови кредитного договору порушив. За правиламист.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1ст.77ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6ст.81ЦПК України) . При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Надані стороною відповідача докази сплати заборгованості в сумі 7 798.00 грн., а саме копія квитанції від 23.09.2021 року на суму 7 798.00 грн. суд не вважає допустимим доказом, оскільки вказана копія квитанції не завірена належним чином, поганої якості, що не дає смогу суду ідентифікувати номер платіжного документу та печатку банку. Крім того, твердження відповідача, що позивач відмовився видати докази про сплату заборгованості також не знайшли свого підтвердження, оскільки доказів звернення відповідач з відповідною заявою до АТ «Державний ощадний банк України» про отримання документу про відсутність заборгованості стороною відповідача суду також не надано. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Суд вважає, що згідно ст.611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором від 02.10.2019 року, яка станом на 04 вересня 2020 року становить 14 858 грн. 92 коп., що складається з 14 758,58 грн. - загальної суми основної заборгованості; 00,00 грн. - відсотки за користуванням кредитом; РКО -9,00 грн., 00,00 грн. - пеня; 00,00 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 3,25 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів; 75,45 грн. - втрати інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 12,64 грн. - втрати інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. оскільки відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором, а також іншими витратами відповідно до умов Договору та положень ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, отже свої зобов`язання не виконав. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2270,00 грн., а тому на підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved