Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що після смерті її чоловіка [PERSON] у [INFO] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], яку позивач прийняла в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте через відсутність правовстановлюючого документу про право власності на дану квартиру нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно. Спадкодавець [PERSON] був членом житлово-будівельного кооперативу № 2 та за життя повністю виплатив всі пайові внески за квартиру. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS]. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги підтримує. Представник відповідача звернувся до суду із заявою з проханням проводити розгляд справи за його відсутності. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та їхніх представників. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.09.2013 року, виданого ВДРАЦС реєстраційної служби Житомирського МУЮ. Особистого розпорядження на випадок своєї смерті ним не здійснено. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 370/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] позивач є дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 15.05.1982 року, і тому є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є також його діти -[PERSON] та [PERSON], підтвердженням чому є копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.08.1984 року та копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.08.1990 року. У визначений законом строк 09.10.2013 року сини спадкодавця подали до нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті батька, про що свідчать матеріали спадкової справи № 370/2013. Згідно довідки про наявність (відсутність) зареєстрованого майна № 2, виданої 15.01.2014 року КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, право власності на квартиру [ADDRESS] за спадкодавцем [PERSON] не зареєстроване. Як вбачається з довідки-характеристики, виданої Житлово-будівельним кооперативом № 2, спадкодавець [PERSON], будучи членом зазначеного кооперативу, у 1993 році повністю сплатив пайові внески за квартиру. Відповідно до довідки Житлово - будівельного кооперативу № 2 від 25.03.2014 року № 228 у квартирі [ADDRESS] протягом 6 місяців до та після смерті [PERSON] зареєстровані та проживали позивач та їхні сини [PERSON], [PERSON] Також суд встановив, що позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою державного нотаріуса Другої Житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] від 15.05.2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартири [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючого документа на квартиру. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, встановивши, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини у квартирі [ADDRESS] й фактично прийняла спадщину, пайові внески за вказану квартиру спадкодавцем були сплачені повністю, інших можливих спадкоємців, передбачених законом, що прийняли спадщину, матеріалами справи не встановлено, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved