Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третьої особи Менського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що він є власником житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований позивач, його дружина [PERSON], а також син [PERSON], який в будинку не проживає та не з'являється в будинку з 2006 року. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим будинком, що знаходиться по [ADDRESS]. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, представник третьої особи Менського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до норм ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше, ніж з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За приписами п.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11 вересня 2014 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 43-44). На час вирішення спору у жилому будинку, який знаходиться по [ADDRESS] має зареєстроване місце проживання, але з 2006 року фактично не проживає [PERSON], що підтверджується довідкою Менської міської ради Менського району Чернігівської області № 899/03-19 від 31 березня 2014 року, актом обстеження житлово - побутових умов проживання від 26 березня 2014 року, відомостями, що містяться у домовій книзі для прописки громадян, що проживають у даному будинку, довідкою Менського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області №74.22-977 від 13 серпня 2014 року, а також поясненнями позивача [PERSON] (а.с. 5, 8, 29). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - жилим будинком, який знаходиться по [ADDRESS], так як понад один рік не проживав у ньому без поважних причин і будь-які домовленості між ним і власником житла - [PERSON] щодо користування цим житлом відсутні та законом не встановлені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. - у відшкодування судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved