Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

У квітні 2019 року АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що 04 квітня 2017 року між ним та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку [NUMBER] . Відповідно до договору банк надав останній на споживчі потреби кредитні кошти в загальному розмірі 40 040,04 грн. на строк до 04 квітня 2021 року, а відповідач зобов`язалася частинами, згідно узгодженого графіку, повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 75 % річних від суми залишку заборгованості по кредиту та комісію за управління кредитом в розмірі 640,64 грн. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є сплата нею процентів в підвищеному розмірі - 82 % річних, неустойки - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів та комісії належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 16 квітня 2019 року виникла заборгованість в загальному розмірі 54 923,59 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту - 35 145,47 грн., - заборгованість по процентам - 13 220,90 грн., - заборгованість по комісії - 5 335,56 грн. - нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів - 170,04 грн.; - нарахована пеня за несвоєчасну сплату процентів - 772,26 грн., - нарахована пеня за несвоєчасну сплату комісії - 279,36 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача Безушко В.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши пояснення представника позивача Безушко В.В., відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому, судом встановлено, що 04 квітня 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» (на час розгляду справи - АТ «УкрСиббанк») уклав у письмовій формі з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку [NUMBER] в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається саме з договору, а також Правил споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк», що є частиною договору, діє з моменту його підписання до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що банк зобов`язався видати, а в подальшому видав позичальнику на споживчі потреби кредитні кошти в загальному розмірі 40 040,04 грн. на строк до 04 квітня 2021 року, а відповідач зобов`язалася частинами, згідно узгодженого графіку, повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 75 % річних від суми залишку заборгованості по кредиту та комісію за управління кредитом в розмірі 640,64 грн. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є сплата нею процентів в підвищеному розмірі - 82 % річних, неустойки - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати процентів за користування ним та комісії про що відповідач попереджалася банком, проте заборгованість не погасила. Судом встановлено, що станом на 16 квітня 2019року заборгованість складає: - заборгованість по кредиту - 35 145,47 грн., - заборгованість по процентам - 13 220,90 грн., - заборгованість по комісії - 5 335,56 грн. - нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів - 170,04 грн.; - нарахована пеня за несвоєчасну сплату процентів - 772,26 грн., - нарахована пеня за несвоєчасну сплату комісії - 279,36 грн., а всього в загальному розмірі 54 923,59 грн., що повністю підтверджується наданим розрахунком боргу. Тому, на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України, встановлена судом заборгованість підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1 921 грн. судового збору.

Outcome: approved