Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що він разом з матір'ю [PERSON] отримали квартиру [ADDRESS], де вони разом проживали. [INFO] [PERSON] померла, за свого життя, у зв'язку з тяжкою хворобою остання не звернулася до органу державної реєстрації прав для обов'язкової реєстрації права власності на спірну квартиру. Позивач вказав, що відповідно до норм діючого законодавства та у встановлені строки він звернувся до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS], у зв'язку із тим, що він не надав правовстановлюючий документ на дану квартиру. Посилаючись на те, що були порушені права на спадкування за законом, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Позивач пояснив, що він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ на 1/2 частину спірної квартири, оскільки мати за життя не встигла зареєструвати своє право власності у відповідних органах реєстрації. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направили до суду пояснення по справі, в яких просять слухати справу у відсутність їх представників та на підставі поданих стороною доказів, прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства (а.с. 28-29). Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ордеру № 6267 16 грудня 1978 року позивач та [PERSON] отримали квартиру [ADDRESS] (а.с. 46). Встановлено, що [PERSON] є рідним сином спадкодавця (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину спірної квартири. Як пояснив у судовому засіданні позивач, мати за свого життя, у зв'язку з тяжкою хворобою, не звернулася до органу державної реєстрації прав для обов'язкової реєстрації права власності на спірну квартиру. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень [PERSON] свою 1/2 частину спірної квартири зареєстрував у встановленому законом порядку (а.с. 45). 08 жовтня 2014 року позивач, у строки передбачені ЦК України, звернувся до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а.с. 34). Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с. 33-44). 08 жовтня 2014 року нотаріальна контора надала позивачу відмову у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири, у зв'язку із тим, що не надано правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності на квартиру (а.с. 43). Як пояснив позивач, після смерті спадкодавця інших спадкоємців крім нього немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи позивач належить до спадкоємців за законом. Як вбачається з копії спадкової справи [PERSON] звернувся до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Враховуючи неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину спірної квартири, питання про визнання права власності підлягає вирішенню у судовому порядку. Статтею 392 ЦК України зазначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У роз'ясненнях п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення права на спадщину у спадкоємця, яке пов'язується з її прийняттям, як майного права зумовляює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не дійсним його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Та обставина, що [PERSON] не встиг за життя звернутися до органу державної реєстрації прав для обов'язкової реєстрації права власності на спірну квартиру, не позбавляє спадкоємця, реалізувати своє право на спадкування. Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позов про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири у порядку спадкування після померлої [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved