Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO] року, право власності на будинок [ADDRESS] Позовна заява обґрунтована тим, [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належний їй будинок [ADDRESS] 1960 року побудови. Перед цим Будинок належав її матері (бабусі позивача) [PERSON], що підтверджується архівною довідкою - випискою із погосподарської книги Жулянської сільської ради Києво - Святошинської районної адміністрації, Київської області № 06-04/1143 від 21.10.2016 року (у довідці Будинок значиться як такий, що знаходиться в с.Жуляни Києво-Святошинського р-ну., Київської обл., так як на час ведення погосподарських книг с.Жуляни було окремим населенним пунктом вищевказаного району, проте Указом Президії Верховної Ради УРСР від 26 серпня 1988 року «Про розширення меж міста Києва» включено до меж Києва). Зазначено, що [INFO] року [PERSON] померла, а спадщину після її смерті прийняла мати позивача відповідно до ст. 549 чинного на той час Української РСР, шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, як спадкоємець першої черги за законом. Позивач вказав, що у свою чергу він прийняв спадщину після своєї матері також як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 549 того ж ЦК Української РСР, шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном. Пояснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця, [PERSON] звернувся до нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. з відповідною заявою як єдиний спадкоємець першої черги за законом, але своєю постановою від 18.10.2016 даний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема у зв'язку з неможливістю визначення складу спадкового майна, так як відсутні правовстановлюючі документи та державна реєстрація права власності спадкодавців на дане майно. Крім того, позивачем зазначено, що заявами про прийняття спадщини та з проханням не видавати свідоцтво про право на спадщину [PERSON] також звернувся і відповідач - його батько [PERSON]. Вказав, що відповідач не прийняв спадщину після смерті померлої, оскільки не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та не вступив у володіння її майном. Позивач пояснив, що на даний момент у нього існують перешкоди в реалізації спадкового права, а саме: відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину та цивільно-правовий спір із батьком щодо поділу спадщини, тому він вимушений звернувся до суду за захистом свого права. З наведених підстав позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на спадкове майно. У судове засідання позивач не з'явився. Його представник подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову, позовні вимоги визнав повністю, позов просив задовольнити та слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] Із заяви [PERSON] про прийняття спадщини за законом від 19.09.2016 вбачається, що останній звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою, в якій зазначено, що [INFO] померла його дружина [PERSON], яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS], після її смерті відкрилась спадщина, спадщину [PERSON] прийняв, також вказав, що крім нього спадкоємцем за законом першої черги є його син [PERSON], [INFO] (а.с. 86). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON], [INFO] р.н, [PERSON] є його матір'ю (а.с. 66). Як вбачається із заяви [PERSON] від 12.08.2016, засвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергєєвою-Кожуховською Н.В., [PERSON] прийняв спадщину, яка залишилася після померлої [PERSON], та просить видати Свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 65). Як вбачається із заяви представника [PERSON] - [PERSON] від 18.10.2016, останній звернувся в Дванадцяту Київську державну нотаріальну контору із заявою про видачу на ім'я [PERSON] про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері [PERSON], яка мешкала та була зареєстрована на день смерті (а.с. 94). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.10.2016 державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Черноморченка О.В., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на його ім'я після смерті [INFO] [PERSON], у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, факт прийняття спадщини, факт коло спадкоємців, у зв'язку з неможливістю встановлення складу спадкового майна, так як відсутній факт належності цього майна спадкодавцеві (а.с. 8). Так, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, будинок за адресою[ADDRESS]Згідно довідки №6308 Форми №3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» ЖЕД №901 від 21.10.2016, в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], зареєстрований з 06.08.1987, та [PERSON], [INFO], зареєстрована з 17.01.1959 (а.с. 6). Згідно інформаційної довідки БТІ м. Києва №13864 (И-2016) від 02.11.2016 право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано (а.с. 31). Згідно архівної довідки № 06-04/1268 від 15.11.2015 (а.с. 47) у документах архівного фонду «Жулянська сільська рада» у по господарській книзі за 1986-1989 роки є особливий рахунок [NUMBER] [PERSON], проживаючої [ADDRESS],згідно записів по господарської книги Жулянської сільської ради, [PERSON] є домовласником будинку по вищевказаній адресі. У графі «будівлі» значиться: житловий будинок 1960 р. забудови (а.с. 47). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №73812731 від 24.11.2016, на будинок за адресою: [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований (а.с. 49). Відповідно до відповіді Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР №057029-057-2801 (з)-24246 від 29.12.2016, за даними міського земельного кадастру, земельна ділянка площею 1045,51 кв.м. (код [NUMBER]) на [ADDRESS] обліковується за громадянкою [PERSON] на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування. Документів на право власності чи користування зазначеною земельною ділянкою, станом на 31.12.2012 у Департаменті земельних ресурсів не зареєстровано (а.с. 52). Позивач посилався на той факт, що вказаний будинок належав померлій [PERSON] після смерті її матері [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00017097601 від 13.09.2016, [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00017066932, батьками народженої [INFO] [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 84). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00017097448, 22.01.1977 Виконавчим комітетом Жулянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області складено актовий запис №5 про шлюб між [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с. 85). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою. Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 5 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). В архівній довідці № 06-04/1268 від 15.11.2015 вказано, що спірний будинок 1960 р. забудови. Тобто, спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а померла [PERSON] набула за життя право власності, яке переходить у порядку спадкування, відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1218 ЦК України. Судом враховано, що відповідачем визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд вважає дану позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved