Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

У квітні 2021 року представник позивача - адвокат Гавриленко В.О. звернувся в інтересах позивача [PERSON] до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача Фастівської міської ради Київської області про визнання права власності. Позов мотивував тим, що позивач з метою реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації щодо самочинного збудованого об`єкта звернулася до Фастівської міської ради Київської області, однак дана декларація їй була повернута, в реєстрації декларації позивачу було відмовлено, та для подальшої реєстрації самочинно збудованого об`єкта рекомендованого звернутися до суду. Тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд, визнати за [PERSON] право власності на самочинно збудований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2021 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Протокольною ухвалою суду від 24 червня 2021 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав викладених в ньому, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, через канцелярію суду подав клопотання в якому просив суд проводити судовий розгляд без участі представника відповідача та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що на підставі Типового договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 26 січня 1991 року, Фастівською міською радою народних депутатів було надано [PERSON] земельну ділянку в безстрокове користування для будівництва, що розташована в [ADDRESS] (а.с.30) Рішенням Виконкому Фастівської міської ради Народних депутатів № 10 від 29 січня 1991 року «Про переоформлення технічної документації на забудову житлового будинку по [ADDRESS] на гр. [PERSON] » було вирішено проектно-виробничому архітектурно-планувальному бюро переоформити технічну документацію на забудову будинку по [ADDRESS] на гр. [PERSON] і внести зміни в генплан забудови (а.с. 32) Згідно Договору дарування від 15 лютого 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори Новохатньою Т.П., зареєстрованого в реєстрі № 518, гр. [PERSON] подарував гр. [PERSON] незакінчений будівництвом жилий будинок готовністю 68 відсотків, що знаходиться в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці 600 кв.м.. На вказаній земельній ділянці розташований будинок готовністю 68 відсотків, фундамент, огорожа (а.с. 33-34) Між тим, [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджено Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 15 березня 1994 року (а.с 35, 36). Рішенням Фастівської міської ради Київської області № 1/69-XLV-VII від 01 листопада 2018 року Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , гр. [PERSON] , було: затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1000 га, кадастровий номер 3211200000:05:001:0568, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , гр. [PERSON] за рахунок земель комунальної власності; відведено вказану земельну ділянку до категорії земель - землі житлової громадської забудови; передано у власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 3211200000:05:001:0568, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , гр. [PERSON] , із земель комунальної власності; гр. [PERSON] здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 3211200000:05:001:0568, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , гр. [PERSON] , у відповідності до чинного законодавства (а.с. 37). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 листопада 2018 року, за гр. [PERSON] зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 3211200000:05:001:0568, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] (а.с 38). Як вбачається із Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] виготовленого 12 вересня 2019 року, на ім`я [PERSON] , вказаний будинок має загальну площу 298,4 кв.м., житлову площа 153,4 кв.м., допоміжну площу 145,0 кв.м. (а.с. 39-46). Відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації затвердженого Відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 19 серпня 2020 року, вищевказаний житловий будинок побудований відповідно до будівельних, санітарних та протипожежних норм та правил і готовий до експлуатації (а.с. 47-51) Так, з метою реєстрації за собою права власності на житловий будинок [ADDRESS] , позивач 17 серпня 2020 року звернулася до відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Фастівської міської ради із відповідною заявою. Проте, 20 серпня 2020 року отримала лист № 16-02/62, в якому позивачці було зазначено, що для подальшої реєстрації самочинно збудованого об`єкта за адресою: [ADDRESS] , їй рекомендовано звернутися до суду (а.с. 52-53). Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст.376ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Разом з тим, в п. 8 даної Постанови вказано, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 1021 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено,що самочинно збудоване нежитлове приміщення відповідає нормам чинним ДБН, що підтверджується копією Технічного паспорту та Декларації про готовність об`єкта до експлуатації житлового будинку [ADDRESS] , замовником якого є [PERSON] , де вказано, що об`єкт придатний для подальшої експлуатації та відповідає вимогам санітарно-гігієнічних, протипожежних, будівельних норм та правил будівельно-монтажних робіт. Враховуючи викладене, та те, що законодавство передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване майно, а також те, що єдиним способом захисту особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання за позивачем права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved