Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися із заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20 липня 2007 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів в м. Києві з Державним центром розвитку сім'ї актів громадянського стану. Від шлюбу вони маю спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років між ними сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. Постійне зясув»ання особистих відносин між ними негативно впливає на виховання їхньої дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договром про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде жити окремо, також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У відповідності до вимог ст. 109 СК України між ними було укладено договір про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей та договір між батьками про сплату алміентів на утримання дитини. Враховуючи викладене, [PERSON] і [PERSON] просили розірвати між ними шлюб. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно вимог ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що з 20 липня 2007 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у м. Києві 08 жовтня 2011 року, реєстраційний запис № 2792. Їхнє подружнє життя виявилось неможливим, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, в сім'ї часто виникали непорозуміння, спільного господарства вони не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Збереження сім'ї між ними є неможливим. У відповідності до вимог ст. 109 СК України між [PERSON] і [PERSON] 21 жовтня 2014 року був укладений Договір при розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей. Як вбачається з умов укладеного 20 жовтня 2014 року Договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3748, сторони добровільно домовилися про спосіб виконання батьками обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до умов укладеного 21 жовтня 2014 року Договору при розірванні шлюбу за сіпльною заяврю подружжя, яке має дітей сторони домовилися про те, з ким буде проживати їхня спільна дитина - [PERSON], [INFO], яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо від дитини, визначено умови особистого виховання, Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Таким чином, враховуючи викладене та встановивши дійсну волю сторін, відсутність при цьому порушень їхніх особистих та майнових прав, а також прав їхніх дітей, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved