Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 31.01.2017 року, визначити місце проживання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , з нею. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач часто ображав її, принижував її людську гідність, ревнував та намагався контролювати її життя. Мало місце фізичного насилля відносно неї в присутності сина, а тому була змушена звернутись до ВП ГУНП в Житомирській області по факту здійснення нападу родичами відповідача та завдання тілесних ушкоджень. З 25.06.2020 з відповідачем проживають окремо та не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, що призвело до втрати поваги та любові один до одного. Вважає, що сім`я остаточно розпалася і існує лише формально, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, інтересам малолітнього сина та є недоцільним. Також з відповідачем наявний спір щодо місця проживання дитини. [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні спільного малолітнього сина. Враховуючи відносини між нею та відповідачем, вік дитини, наявність матеріально-побутових умов для проживання сина, її офіційне працевлаштування вважає, що позовна вимога про визначення місця проживання дитини з нею підлягає задоволенню. 02.10.2020 до суду від відповідача надійшов зустрічний позов про визначення місця проживання малолітньої дитини, який ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 06.10.2020 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. В обґрунтування заяви позивач за зустрічним позовом вказує, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Однак [PERSON] порушує його права, як батька дитини, не дає можливості бачитись, спілкуватись з сином та брати участь у його вихованні. Відповідачка за зустрічним позовом спричинила тілесні ушкодження його батьку, а тому він хвилюється за стан здоров`я сина. Поведінка матері може зашкодити нормальному розвитку дитини. Вважає, що після розлучення їх син [PERSON] повинен проживати разом з своїм батьком. 20.10.2020 до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якій відповідач за зустрічним позовом зазначає, що виходячи з інтересів малолітньої дитини, створення стабільних та гармонійних умов її розвитку, проживання сина [PERSON] з нею, як матір`ю, буде відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку, а тому просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. Позивачка за\~первісним позовом\~та її\~представник в\~судовому засіданні первісний позов підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в ньому, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідач та\~його представник\~в судовому\~засіданні первісний позов визнали частково. Відповідач згоден на розлучення. Просили вимоги за зустрічним позовом задовольнити в повному обсязі. Представник органу опіки й піклування в судовому засіданні вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з позивачкою за первісним позовом [PERSON] та надала відповідний висновок органу опіки й піклування Новоград-Волинської міської ради. Вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.01.2017 року. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Несумісність характерів, прояв фізичного насилля відносно позивачки, втрата поваги та любові подружжя призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом наполягала на розірванні шлюбу, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Однак у сторін виник спір про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] . Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до довідки про склад сім`ї [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] зареєстрований за іншою адресою. Позивачка за первісним позовом працює у ФОП [PERSON] на посаді дизайнера з 15.08.2016. За місцем роботи характеризується позитивно, трудову дисципліну не порушує, доган та дисциплінарних стягнень не має. Як слідує з свідоцтва про право власності на житло будинок по [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] . З довідки ДНЗ № 6 Дзвіночок від 16.10.2020 видно, що [PERSON] виховується у Новоград-Волинському ДНЗ №6 Дзвіночок з серпня 2019 року по даний час. Хлопчиком переважно опікується мама [PERSON] , яка активно співпрацює з педагогами , своєчасно вносить плату за харчування сина в закладі. Хлопчик завжди доглянутий, охайний, життєрадісний. 05.11.2020 ДНЗ № 6 Дзвіночок видано довідку [PERSON] про те, що батько брав участь у догляді за сином, періодично разом з дружиною та іноді самостійно приводив і забирав його з дитячого садка. Останній раз був у дитячому садку на новорічному дитячому ранку у грудні 2019 року. [PERSON] зареєстрований як підприємець та отримує дохід, що підтверджується податковою декларацією. Згідно договору дарування будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] . Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що сторони працездатні, працюють і отримують відповідні доходи, і мають можливість матеріально утримувати дитину. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишиться дитина, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дитини. Згідно зі\~статтею 7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8\~статті 7 СК України\~та у\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, як то передбачає\~стаття 161 СК України. З аналізу норм сімейного законодавства слідує, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю. Особливо це стосується немовлят та дуже маленьких дітей. З точки зору психології між дитиною та її матір`ю в ранньому віці існує дуже тісний зв`язок, розірвання якого накладає часто глибокий слід в майбутньому на психіці та навіть на фізичному розвитку дитини. Та й самою природою було закладено спроможність забезпечення необхідних умов побуту, виховання, розвитку дитини саме в жінці. При визначенні місця проживання малолітньої дитини сторін [PERSON] , в даному випадку суд зазначає, що кожен з батьків\~\~ставиться до своїх батьківських обов`язків відповідально з урахуванням\~\~їх можливостей. Кожен з них любить\~\~дитину та піклується про неї. На даний час вік дитини не дозволяє в повній мірі визначити її особливу прихильність до кожного з батьків. За висновком органу опіки й піклування Новоград-Волинської міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради від 16.12.2020 № 30, враховуючи думку [PERSON] та [PERSON] , наявність у [PERSON] рідної сестри [PERSON] та недопустимості їхнього роз`єднання, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Важливо зазначити, що визначення місцем проживання малолітньої дитини місця проживання одного з батьків зовсім не означає, що другий з батьків позбавляється права брати участь у вихованні і житті дитини. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, якими оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши наявність однакових належних матеріально-побутових умов у матері й у батька для проживання дитини, їх характеристик, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, що буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, а відтак позовні вимоги за первісним позовом підлягають до задоволення, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. З урахуванням задоволення заявлених вимог в повному обсязі, на підставі\~ст.141 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом\~\~ [PERSON] на користь\~\~ [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. Судові витрати позивача за зустрічним позовом у зв`язку з відмовою в задоволені позовних вимог, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved