Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

У липні 2020 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська-пожежно страхова компанія» про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами, 10 червня 2019 року, близько 12 годин 10 хвилин, на території АЗС «ОККО» по вул. Київська, 38 в с.Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, водій [PERSON] керував автомобілем «DAF» номерний знак [NUMBER] з напівпричепом «Kogel» номерний знак [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та скоїв наїзд на автомобіль «VOLKSWAGEN» номерний знак [NUMBER] , який стояв позаду, внаслідок чого авто отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у страховика - Приватне акціонерне товариство «Українська-пожежно страхова компанія», що підтверджується Полісами серії АО №3654172 та серії АО №3654173; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 грн., розмір франшизи - 2000 грн. За страховим випадком ПрАТ «УПСК» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, що не перевищувало максимальну суму відшкодування. Розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 2000 грн. У зв`язку з чим позивач просить про стягнення суми франшизи у розмірі 2000 грн., а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4000 грн. та судовий збір у розмірі 840,80 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2021 року витребувано у Приватного акціонерного товариства «Українська-пожежно страхова компанія» матеріали страхового випадку (ДТП), що трапилась 10 червня 2019 року на території АЗС «ОККО» по вул. Київська, 38, в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, за участю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . 04 червня 2021 року через канцелярію до суду від ПрАТ «Українська-пожежно страхова компанія» на виконання ухвали суду від 16.04.2021 надійшли копії документів стосовно страхового випадку, що мав місце 10.06.2019 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АО/3654173. У судове засідання 11.06.2021 позивач та його представник не з`явились. Представник подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у їх відсутності, вимоги позову підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. У судове засідання 11.06.2021 відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не відомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2019 року, близько 12 годин 10 хвилин, на території АЗС «ОККО» по вул. Київська, 38 в с.Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, водій [PERSON] керував автомобілем «DAF» номерний знак [NUMBER] з напівпричепом «Kogel» номерний знак [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та скоїв наїзд на автомобіль «VOLKSWAGEN» номерний знак [NUMBER] , який стояв позаду, внаслідок чого авто отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач є власником автомобіля «VOLKSWAGEN» номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у страховика - Приватне акціонерне товариство «Українська-пожежно страхова компанія», що підтверджується Полісами серії АО №3654172 та серії АО №3654173; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 грн., розмір франшизи - 2000 грн. За страховим випадком ПрАТ «УПСК» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, що не перевищувало максимальну суму відшкодування. Розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 2000 грн. Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях. Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - франшизу. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. У статті 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладені договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно до вимог п.п. 8,9 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування, що вбачається з висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18. Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що за страховим випадком, що стався 10.06.2019, згідно полісу АО №3654173, ПрАТ «УПСК» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 12000 грн. за реквізитами, що були вказані в заяві про виплату страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 2 000 грн. Оскільки потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Разом з тим, відповідачем відповідно до норм чинного законодавства та умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не компенсовано позивачу франшизу у сумі 2000 грн. Відповідачем не надано відзиву на позов. Враховуючи викладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог, щодо стягнення з відповідача на користь позивача франшизи у розмірі 2000 грн. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідачів витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. судом зазначається наступне. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4 000 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial