Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

У липні 2015 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що 06 липня 2006 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Муніципалітеті Кючюк Чекмеджу, що підтверджується міжнародним свідоцтвом про укладення шлюбу серії J 01 №912358, номер реєстрації в книзі записів актів громадянського стану 24/2338. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] Тімура Нурійовича, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Причиною цього є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з січня 2012 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не прибув по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлявся у відповідності до положень\~ст. 74 ЦПК України -\~за адресою місця проживання чи місця перебування фізичної особи, зареєстрованої у встановленому законом порядку та через оголошення в газеті «Зоря Полтавщини» від 04.09.2015 року.Про причини неявки суд не повідомляв. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити \~заочне рішення на підставі \~наявних \~у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище «Пашкевич») [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 06 липня 2006 року у Муніципалітеті Кючюк Чекмеджу, що підтверджується міжнародним свідоцтвом про укладення шлюбу серії J 01 №912358, номер реєстрації в книзі записів актів громадянського стану 24/2338. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] Тімура Нурійовича, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Причиною цього є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з січня 2012 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved