Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

У листопаді 2016 року ТОВ «Автокредит плюс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № ZR00А!0000660613 від 08.07.2015 р. у загальному розмірі 13968,59 грн. (з яких : заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу 7022,69 грн.; заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу 2130,55 грн.; пеня 3619,51 грн.; заборгованість за страховою винагородою 1195,84 грн.), посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобовязань за цим договором. Представник позивача [PERSON] просив задовольнити позов та розглянути справу за відсутності представника позивача, про що зазначив в тексті позовної заяви. Надіслана судом судова повістка [PERSON], на останню відому судові адресу його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в черговий раз була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не зявляється на пошту для отримання судової повістки за залишеним для нього повідомленням пошти, що, на думку суду, свідчить про те, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами та обовязками й ухиляється від явки до суду, чим створює штучну тяганину у справі. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 806 ЦК України та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що згідно з договором фінансового лізингу № ZR00А!0000660613 від 08.07.2015 р., який складається з заяви відповідача про приєднання до Публічного договору № ZR00А!0000660613 від 08.07.2015 р., Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті, та Тарифів, [PERSON] отримав від ТОВ «Автокредит плюс» у платне користування належний останньому на праві власності автомобіль марки «Toyota», модель «Avensis», 2001 року випуску, тип ТЗ : седан/лифтбек, № кузова/шасі : SВ153АВN00Е067080, реєстраційний номерний знак [NUMBER], та зобовязався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлені у додатку № 2 «Графік лізингових платежів», з переходом права власності на цей предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Пунктом третім частини другої статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено обовязок лізингоодержувача сплачувати лізингові платежі. Відповідно до п. 2.9.4.8.2.1. Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання події дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. У цьому повідомленні, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобовязань за цим договором. Повернення предмета лізингу здійснюється за адресою, вказаною у повідомленні про дефолт. Пункт 2.9.4.8.2.4. згаданого договору фінансового лізингу передбачено, що якщо протягом 10-ти календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобовязаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором, яка відповідно до розділу 2.9.4.1. «Визначення термінів та тлумачення» означає залежно від контексту грошові зобовязання лізингоодержувача перед лізингодавцем, строк сплати за якими настав або (і) суму коштів за такими грошовими зобовязаннями. Позивач направив на адресу відповідача письмове повідомлення про дефолт за вих. № 09R від 25.08.2016 р., яке містить вимогу про повернення предмету лізингу та повної спати заборгованості, що залишилась на момент повернення предмету лізингу. Проте відповідач залишив це повідомлення позивача без задоволення. Наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони лізингоодержувача визначені у ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», яка передбачає право лізингодавця на відшкодування збитків. Через невиконання відповідачем своїх грошових зобовязань за договором фінансового лізингу № ZR00А!0000660613 від 08.07.2015 р., його заборгованість за цим договором станом на 21.10.2016 р. склала у загальному розмірі 13968,59 грн. (з яких : заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу 7022,69 грн.; заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу 2130,55 грн.; пеня 3619,51 грн.; заборгованість за страховою винагородою 1195,84 грн.). Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 1378,00 грн., повязані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved