Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

У липні 2017 року позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказували на те, що 02.11.2016 року помер [PERSON], який є їх татом, про що 03 листопада 2016 року складено відповідний актовий запис № 2197, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно. Зазначали, що у встановлений законом термін та порядок, вони звернулись до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] із заявами про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за № 47, що розташована в місті Чернівці по вул. Руській, у будинку за № 287-Е їм було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на цю квартиру на ім`я спадкодавця [PERSON] Разом з тим зазначали, що квартира за № 47, яка розташована в місті Чернівці по вул. Руській, у будинку за № 287-Е належала їх батьку - спадкодавцю [PERSON], що підтверджується документально. Так, ордер № 210 на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу серії СК від 12.12.1991 року був виданий виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м.Чернівці [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету від 05.11.1991 року № 474/29. З вказаного ордера вбачається, що він виданий на право вселення у двокімнатну квартиру №47 будинку 287 Е по вул. Руська житловою площею 27,15 кв.м. На момент видачі ордера у грудні 1991 року він являвся достатнім документом для вселення, іншого документу для підтвердження права на квартиру не вимагалось. Крім того, з довідки ЖБК №69 від 06.06.2017 року №1 вбачається, що [PERSON] був членом ЖБК-69 з 01.01.1992 року, сума пайових внесків за квартиру [ADDRESS] в сумі 27382,22 грн. виплачена ним повністю в 1992 році, він постійно проживав у цій квартирі до часу смерті. Також вказували, що відповідно до технічного паспорта, виготовленого станом на 18 липня 2017 року, квартира за номером 47 в місті Чернівці по вулиці Руській у жилому будинку за № 287-Е, позначеного літерою «А» за планом, складається з 2 кімнат житловою площею 26,90 кв.м., у тому числі 1-а кімната 11,20 кв.м., 2-а кімната 15,70 кв.м., кухні площею 9,00 кв.м., вбиральні площею 1 кв.м., ванної кімнати площею 2,5 кв.м., коридору площею 7,40 кв.м., обладнаної балконом 2,80/2,20 кв.м., лоджією 3,00 кв.м., загальною площею 52,6/52,0 кв.м. Враховуючи вищевикладене, просили визнати за ними право власності на вищевказане спадкове майно по 1/2 частці. У судове засідання позивачі не зявилися, від їх представника через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Просив заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник Чернівецької міської ради у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов визнав. Представник відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління ЧМР в судове засідання не зявився. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Представник ЖБК №69 в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі ордеру № 210 на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу серії СК від 12.12.1991 року [PERSON], який є батьком позивачів, належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с. 14). Крім того, з довідки ЖБК №69 від 06.06.2017 року №1 вбачається, що [PERSON] був членом ЖБК-69 з 01.01.1992 року, сума пайових внесків за квартиру [ADDRESS] в сумі 27382,22 грн. виплачена ним повністю в 1992 році, він постійно проживав у цій квартирі до часу смерті (а.с. 13). 02 листопада 2016 року [PERSON] помер, про що Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області зроблено відповідний актовий запис №2197, та після його смерті відкрилась спадщина на вказану квартиру (а.с.15). Як вбачається з матеріалів справи, у встановлений законом термін та порядок, позивачі звернулись до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] із заявами про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за № 47, що розташована в місті Чернівці по вул. Руській, у будинку за № 287-Е їм було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на цю квартиру на ім`я спадкодавця [PERSON] (а.с. 9-10). Зокрема, звертаючись до із вказаним позовом, позивачі просили визнати право власності на квартиру в порядку спадкування, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину вони можливості не мають. Так, відповідно до ч.4\~ст. 25 ЦК України\~цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України). В силу дії\~ст. 1268 ЦК\~Україна, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, положеннями ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.\~328\~ч.2, ст.\~392 ЦК України). За таких обставин, а також ураховуючи те, що позивачі прийняли після смерті батька спадщину у визначеному законом порядку, однак позбавлені можливості оформити її у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, поданий ними позов, ураховуючи відсутність заперечення з боку відповідача, підлягає до задоволення.\~\~ З огляду на вказане, суд, виходячи з вищевикладеного та оцінивши надані позивачами докази в їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів, та вважає за можливе визнати за ними право власності на майно в порядку спадкування після смерті [PERSON], а саме на квартиру [ADDRESS], по ? частці.

Outcome: approved