Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

У липні 20169 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 13 жовтня 2006 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння. Виявилось, що в них різні погляди на життя, на сімейні відносини та сімейні обовязки, а також щодо ведення спільного господарства та виховання дитини. Чоловік постійно ображає її, в сім»ї часто виникають суперечки та непорозуміння. Спільного господарства вони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, шлюб між ними існує лише формально, примирення та збереження шлюбу між ними не можливе. На даний час чоловік [PERSON] не приймає участі у вихованні їхньої дитини. Чоловік не приділяє сину належної уваги, не проявляє батьківської турботи, ухиляється від своїх батьківських обовязків. [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вона самостійно утримує їхнього малолітнього сина, одночасно працює щоб забезпечити себе та дитину, оплачує комунальні послуги, купує одяг, продукти, оплачує гуртки та школу, які відвідує їхній син, при цьому її заробітної плати недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення їхньої дитини. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття, стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 13 жовтня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 030663. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 031687. Спільне життя між ними не склалося, близько трьох років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення їм не потрібен. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ОК № 031687 батьком дитини записаний [PERSON]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 липня 2016 року.

Outcome: approved