overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У листопаді 2013 р. ПАТ «Імекс Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 33 515,57 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 335,15 грн. Представник позивача в судовому засідання вимоги позову підтримав, уточнив позовні вимоги, просив стягувати заборгованість в сумі 33 515,57 грн. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася.. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 15 вересня 2012 р. між публічним акціонерним товариством «Імексбанк», і [PERSON] укладений кредитний договір № 999-00018145/1, на підставі якого Банком наданий Позичальнику овердрафт за допомогою платіжної картки Visa Electron, з максимальною сумою заборгованості 20 000 грн. зі сплатою 19 % річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 04 вересня 2015р. (п.п. 1.1., 1.2, 1.3,). Позичальник зобов'язався повернути в повному обсязі овердрафт з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у терміни, визначені договором. (а. 3.3.5). Згідно п. 3.2.2, Банк має право вимагати дострокового повернення заборгованості за овердрафтом та процентів за користування ним або припинення дії договору у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 2.4 Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України (затверджених постановою Національного Банку України №225 від 18 червня 2003 р.) передбачено отримання Банком доходу від різного роду комісій при виконанні кредитних договорів Відповідно до ст.ст. 526, 530,598,599 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до розрахунку позовних вимог, станом на 07 жовтня 2013 р. загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору становить 33 515,57 грн. В дану суму входить: заборгованість по тілу кредиту - 19 535,49 грн., по відсоткам - 4 080,08 грн., по комісії - 4 200,00 грн., по штрафним санкціям - 5 700,00 (а.с. 14). Таким чином, суд вважає розрахунок обґрунтованим і позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню на заявлену суму - 33 515,57 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 335,15 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У листопаді 2013 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 16692,73 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надала заяву про слухання справи у її відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до укладеного договору (б/н) від 18 квітня 2007 р., відповідачу був наданий кредит в розмірі 2573,53грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % за рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Розділом 8 Умовами і правилами надання банківських послуг визначено відповідальність позичальника, зокрема: стягнення штрафу за порушення платежів по будь-якому з грошових зобов'язань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку банку про заборгованість відповідача, станом на 31 жовтня 2013р. загальна заборгованість по кредитному договору [PERSON] перед банком становить 16692,73 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту - 3882,40 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 11539,25 грн., штраф - 1271,08 грн. (а.с. 7-8). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України в цій частині вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, в заявленій сумі: 16692,73 грн. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд присуджує позивачеві судові витрати в сумі 229,40 грн. шляхом стягнення їх з відповідача

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У листопаді 2013 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 22159,02 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надала заяву про слухання справи у її відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до заяви позичальника від 04 грудня 2007 р., їй був наданий кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Розділом 8 Умовами і правилами надання банківських послуг визначено відповідальність позичальника, зокрема: стягнення штрафу за порушення платежів по будь-якому з грошових зобов'язань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку банку про заборгованість відповідача станом на 17 вересня 2013р. загальна заборгованість по кредитному договору [PERSON] перед банком становить 22159,02 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту - 2715,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 10667,64 грн., комісія - 7245,00 грн., штраф - 500,00 (фіксована частина) грн., 1031,38 грн. (процентна складова) (а.с. 7-10). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України в цій частині вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, в заявленій сумі: 22159,02 грн. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд присуджує позивачеві судові витрати в сумі 229,40 грн. шляхом стягнення їх з відповідача

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У листопаді 2013р. позивач [PERSON] звернувся до суду до відповідача з позовом, в якому просить поділити спільне майно, визнати право власності за ним та відповідачем по 1/2 частині на квартиру [ADDRESS], посилаючись в обґрунтування вимог на те, що спірне майно, зокрема, квартира придбана у період шлюбу з відповідачем, але за договором купівлі-продажу була оформлена лише на дружину. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову в частині визнання права власності і розгляд справи без його участі. Відповідач, у встановленому порядку повідомлялася про час і місце судового розгляду, до суду не зявилася вдруге. За таких обставин суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що підтримані позивачем вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.09.2002р. по 15.03.2011р., що підтверджується копіями свідоцтв органу РАЦС, копією паспорта позивача. Згідно відомостям з реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 29.05.2003р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального кругу [PERSON], належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст.60,69,70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та у разі поділу частки майна дружини та чоловіка є рівними. За обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, втрачав його на шкоду інтересам сімї, суд може відступити від засади рівності часток майна подружжя. Крім того, частка майна може бути збільшена в одного із подружжя, з яким проживають діти та розмір аліментів, які отримуються з другого, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей. За встановлених обставин та наведених правових норм суд приходить до висновку, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, бо набута за час їх шлюбу, та кожний з них має право на 1/2 частку квартири. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу пропорційно задоволених вимог також присуджуються з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

У листопаді 2013р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], посилаючись на ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; прокурор вважав позовні вимоги такими, що відповідають інтересам дитини. Відповідачі у встановленому порядку повідомлялися про час і місце судового розгляду, до суду не з'явилися вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.07.2012р. неповнолітня дитина [PERSON] відібрана у батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. В теперішній час дитина знаходиться на повному державному забезпеченні у Антонівській загальноосвітній школі-інтернаті згідно рішення виконкому міської ради №839 від 20.08.2012р. з підстав ухилення батьків від виховання дитини. Рішенням виконкому міської ради №836 від 20.08.2012р. дитині [PERSON] був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Батьки дитини її утриманням та вихованням не займаються, її долею не піклуються. Зазначене підтверджується копіями документів, що є в справі, зокрема, зазначеними рішеннями виконкому щодо дитини, листами Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 06.09.2013р., Антонівської загальноосвітньої школи-інтернату від 25.09.2013р. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані займатися вихованням своєї дитини, піклуватися про її здоров'я, фізичний і духовний розвиток, здобуття дитиною певної освіти, готувати її до самостійного життя. В разі ухилення від цього обов'язку батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, що передбачено ст.164ч.1п.2 СК України. Отже, встановлені судом фактичні обставини та наведені правові норми дають підстави вважати, що відповідачі, які протягом тривалого часу не займаються вихованням та матеріальним утриманням своєї дитини та не проявляють до неї батьківської уваги і турботи, свідомо нехтують своїми обов'язками по вихованню дитини, ухиляються від їх виконання, а тому можуть бути позбавлені батьківських прав. Також, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У листопаді 2013р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 1608,47грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відповідачу з 01.05.2010р. по 01.10.2013р. надавалися послуги водопостачання та водовідведення, за які оплата не здійснена та існує заборгованість на вказану суму. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення населенню м.Миколаєва, у тому числі, і відповідачу - власнику квартири [ADDRESS]. Відповідно до положень ст.901 ЦК України відповідач, як замовник, зобов'язаний оплатити позивачу, як виконавцю, надану послугу. Також, відповідно ст.67 Житлового кодексу України власник (наймач) жилого приміщення повинен сплачувати комунальні послуги, у тому числі, послуги водопостачання за затвердженими тарифами. Згідно облікових даних позивача за відповідачем станом на 01.09.2013р. рахується заборгованість за послуги, надані у період з 01.05.2010р. по 01.10.2013р. у розмірі 1508,47грн. На підставі викладеного зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У листопаді 2013р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 2798,01грн вартості не облікованої електроенергії, спожитої в порушення правил, що було встановлено при обстеженні житла відповідача 2013р. У судовому засіданні позивача представник був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідач проживає [ADDRESS], за якою на користування електроенергією відкритий особовий рахунок [NUMBER] Відповідно до п.п.19,37,53 Правил користування електроенергією для населення (ПКЕЕН, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р № 1357 з наступними змінами) споживаюча електроенергія повинна враховуватися прибором обліку, і згідно його показань провадиться оплата спожитих послуг. Енергопостачальник вправі вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електроенергією, зокрема, сплати вартості не облікованої електроенергії. При розгляді актів про порушення енергопостачальник визначає, чи причетні споживачі до порушення та відповідно до п.3.3 Методики…, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.06р. № 562, розраховує обсяг та вартість спожитої не облікованої електроенергії. З матеріалів справи вбачається, що 03.08.2013р. за місцем проживання відповідача працівниками «Миколаївобленерго» виявлено порушення правил користування електроенергією, а саме: самовільне підключення електроприладів до електромереж енергопостачальної організації з порушенням схеми обліку, що підтверджується актом №Д-3919. При розгляді акту про зазначене порушення позивачем визначено, що споживач причетний до порушення та не облікована електроенергія спожита в обсязі 5047кВт/год. (за період 07.04.2013р.-24.09.13р.), вартістю - 2798,01грн. Загальна вартість спожитої не облікованої електроенергії складає 2798,01грн. Зазначена сума споживачем залишається не відшкодованою, а тому на захист прав позивача вказана сума підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У листопаді 2013р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 6197,39грн вартості не облікованої електроенергії, спожитої в порушення правил, що було встановлено при обстеженні житла відповідача в липні 2013р. У судовому засіданні позивача представник був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідач проживає в м.Миколаєві за адресою: [ADDRESS], за якою на користування електроенергією відкритий особовий рахунок [NUMBER]. Відповідно до п.п.19,37,53 Правил користування електроенергією для населення (ПКЕЕН, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р № 1357 з наступними змінами) споживаюча електроенергія повинна враховуватися прибором обліку, і згідно його показань провадиться оплата спожитих послуг. Енергопостачальник вправі вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електроенергією, зокрема, сплати вартості не облікованої електроенергії. При розгляді актів про порушення енергопостачальник визначає, чи причетні споживачі до порушення та відповідно до п.3.3 Методики…, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.06р. № 562, розраховує обсяг та вартість спожитої не облікованої електроенергії. З матеріалів справи вбачається, що 21.07.2013р. за місцем проживання відповідача працівниками «Миколаївобленерго» виявлено порушення правил користування електроенергією, а саме: самовільне підключення електроприладів до власної мережі поза приладом обліку прихованою електропроводкою, що підтверджується актом №Д-3492. При розгляді акту про зазначене порушення позивачем визначено, що споживач причетний до порушення та не облікована електроенергія спожита в обсязі 8364кВт/год. (за період з 24.04.2013р.-21.08.2013р.), вартістю - 6197,39грн. Загальна вартість спожитої не облікованої електроенергії складає 6197,39грн. Зазначена сума споживачем залишається не відшкодованою, а тому на захист прав позивача вказана сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У листопаді 2013р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 14833,13грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2006р. за договором банк надав відповідачу 2000грн кредиту через платіжну картку під 36% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] від 08.12.2006р. позивач надав йому у кредит грошові кошти у розмірі 2000грн. через платіжну картку зі сплатою за користування 36% річних, з кінцевим строком повернення кредиту, що відповідає строку дії картки, та підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 31.10.2013р. становить: за кредитом - 10784,64грн, за відсотками - 2515,96грн, за комісією - 350,00грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500грн, штраф (процентна складова) - 682,53грн. Всього - 14833,13грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, комісія, суми штрафу. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved