Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 08 серпня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 321. В обґрунтування позову зазначала, що 08 серпня 1997 року вона і [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя у шлюбі, питання виховання дітей, у зв`язку з чим між ними часто виникали сварки. З 2010 року сторони проживають окремо, їхні діти проживають з матір`ю, вона намагається забезпечувати їх усім необхідним. Протягом тривалого часу відповідач від матеріального забезпечення сім`ї самоусунувся, інколи на її проханням він може надати кошти для потреб дітей чи придбати деякі речі. На основі сімейно-побутових проблем та протилежних поглядів сторін на сімейне життя між ними виникла неприязнь один до одного, тому вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позов, строк для примирення подружжя не надавати, оскільки сторони з 2010 року проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільне господарство вони не ведуть. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Роз`яснивши сторонам наслідки визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 08 серпня 1997 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 321. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Суд встановив, що з 2010 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач просить суд розірвати шлюб, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved